n o 
/ O 
Til denne Gruppe liøre Chimophila umbellcita L., Pyrola chlo- 
rantha Sw. og P. minor L. Hos Chimophila umbellata er Antallet 
af Krystalloider i hver Cellekærne som oftest 1—2, dog forekommer 
der ikke saa sjælden 3; den største Diameter opnaar en Størrelse 
af indtil 13 p, den mindste indtil 11 p. 
Hos P. chlorantha og 1\ minor forekommer der sædvanlig 
kun én Krystalloid i hver Cellekærne, dog finder man ogsaa 
undertiden to eller tre. Hos den første naar den største Diameter 
en Længde af indtil 9 p, hos den sidste en Længde af 6 p. Hos 
de to sidstnævnte Arter forekommer der ogsaa, men meget sjælden, 
Krystalloider af samme Form som i den første Gruppe (Tavl. 1Y, 
Fig. 19 og 21). 
Kemiske Egenskaber. De nedenfor nævnte Reagenser ere 
udelukkende anvendte paa Krystalloider i Planter, der have været 
opbevarede i Spiritus, og som derfor ere coagulerede, bragte fra en 
opløselig til en uopløselig Tilstand. De ved Alkohol coagulerede 
Krystalloider hos de undersøgte Pyrolaceer vise fuldkomment Prote¬ 
inreaktioner; de farves gulbrune af Jodtinktur, Jod-Jodkalium, 
Chlorzinkjod og formaa at optage og kondensere de forskjellige 
Farvestoffer f. Eks. Methylgrønt og Hæmatoxylin, men især farves 
de meget smukt rødbrune af Alkannatinktur. Med det Miilonske 
Reagens blive de smukt mørk - rosenrøde, men Farven fremtræder 
først efter en Opvarmning, som maa fortsættes, indtil der viser sig 
Luftblærer; denne Farvning holder sig kun en 8—14 Dage. Ved 
Behandling med Raspail’s Reagens blive de brunrøde, men først 
efter længere Tids Forløb. Vand og Glycerin opløse dem ikke, og 
deres Udseende lider ikke nogen videre Forandring, dog blive 
Coiffurerne ligesom lidt grynede. 
I fortyndet Kali svulme de op, men opløses ikke; ved i 
længere Tid at ligge i dette Reagens flyde de dog ud i en har¬ 
piksagtig Masse, der fylder hele Cellekærnen; samme Udseende 
have Cellekærnerne meget ofte, før de have været udsatte for Paa- 
virkning af noget Reagens; dette er navnlig Tilfældet med Celle- 
