74 
kærnerne i Epidenniscellerne, altsaa især de Celler, der have været 
udsatte for Alkoholens Paavirkning. 
I concentreret Kali og Svovlsyre blive Krystalloiderne ufor¬ 
andrede, selv efter en Opvarmning eller længere Tids Henliggen i 
Yædsken. 
Saltsyre bringer dem til at svulme svagt op, men opløser 
dem ikke. I Salpetersyre blive de bleggule, og Kanterne træde 
lidt skarpere frem. De opløses hverken i kold eller varm Eddike¬ 
syre, men de farves bleggule ved i længere Tid at ligge heri; der 
sker en svag Sammentrækning, og Conturerne blive tydeligere. 
I Overosmiumsyre blive de lidt mørkere, især gjælder det 
baade Krystalloidernes og Cellekærnernes Conturer, der faa et 
grynet Udseende. 
Alle disse Reaktioner vise hovedsagelig det samme Resultat, 
som det Radlkofer kom til ved Undersøgelsen af Cellekærnekrystal- 
loiderne hos Lathræa squamaria, efter at han først havde behandlet 
dem med Alkohol; det maa derfor betragtes som hævet over al 
Tvivl, at de krystallignende Legemer i Cellekærnerne hos Pyrola- 
ceerne maa anses for Krystalloider. 
Foruden de i Spiritus opbevarede Planter har jeg undersøgt 
et tørret Eksemplar af Pyrola uniflora , og desuden levende Planter 
af P. secunda, P. minor og P. rotundifolia. 
Hos P. uniflora viste Krystalloiderne sig meget tydelige og 
skarp kantede, især efter i nogen Tid at have ligget i Glycerin, 
som bringer dem til at svulme betydelig op. I fortyndet Kali 
svulme de hurtig op og opløses efterhaanden. Eddikesyre bringer 
dem ogsaa til at svulme op og opløser dem tilsidst; Krystalloiderne 
ere dog temmelig resistente mod det sidstnævnte Reagens, men ved 
en svag Opvarmning forsvinde de hurtig. Krystalloiderne hos 
P. secunda farvedes stærk brunrøde af Alkannatinktur og brungule 
af Jodtinktur, og de opløstes let i Yand og Glycerin. 
