113 
(f. 15.) vare der, hvor de freml)dde mere Masscj saaledes i Grund¬ 
delen, af lys ravgul, i den ovrige Deel af meget svag guulladen 
Farve; Længden fra Oddens Spids til Spidsen af Sidedelen (Be¬ 
nene) udgjorde 0,18 mm.. Sidedelens storste Brede 0,067 mm.*) 
Tandpladerne vare af den hos Aeolidierne sædvanlige Grund¬ 
form, bdileformige, men mere vinkelhoiede end hos nogen 
hidtil undersogt Art; Grundfladen, med hvilken de ride paa Tun¬ 
geryggen, er svagt udhulet, dens bageste Rand fortykket og fort¬ 
sættende sig op i den tilbagekrummede Odde, ud til Siderne for 
hvilken Tandpladen paa den hos Aeolidiaderne sædvanlige Maade 
bærer Takker, der dog ere meget finere end hos andre under- 
sdgte Former; ialt taltes af saadanne Smaatænder til hver Side 
sædvanligviis 30—34, dog var paa de forreste Tandplader (f. 
16. ) en stor Deel brækket af, og deres Antal saaledes betyde¬ 
ligt reduceret. De under Raspedækket og længere bagtil i Pul¬ 
pen liggende Tandplader frembode en ringe Afvigelse i Form (f. 
14.), idet de i Forranden ved Roden af Oddepartiet vare ligesom 
lidt pukklede. Raspepulpen indeholdt de sædvanlige store 
Celler (— 0,04 mm.) men, som det syntes, kun een Tandplade 
i Udvikling. 
Spiseroret (f. 17.) var lidt kortere end Svælghovedet og 
udvidede sig mere jævnt end hos mange Aeolidiader til den me¬ 
get store rummelige M a V e, hvis forreste Deel fra hver Side mod¬ 
tager en kort Levergang fra den forreste Papilgruppe; bagtil fort¬ 
sætter Maven sig jævnt i Maveblin ds ækken (o: den store 
Fælledslevergang) og til Hdire over i Tarmen. Den forste er 
længere end Maven, aftager bagad jævnt i Tykkelse, modtager fra 
hver Side 3 Levergange fra de 3 mellemste Papilhobe og ender 
bagesl ligesom deelt i to korte lævergange for det femte Papilpar (f. 
17. ). Tarmen er mere end dobbelt saa lang som Maven, i 
den sidste Halvdeel tyndere end i den forste; den stiger som 
*) Det var ved dette ene Exemplar ikke muligt at bringe Tandpladerne 
i saadan Stilling, at Maaling kunde foretages paa den Alaade, jeg 
sædvanligt pleier at gjore det (sml. Unders, af Fiona 1. c. p. 804.). 
8 
