115 
Hane. & Embiet.) som et kort, pæreformigt Organ med en af¬ 
stumpet Ende med en fiin Aabning op mod Pericardiallacunen 
og nedad med en mere tilspidset Ende, hvis Udmiindingssted 
ikke ndiere lod sig bestemme. Organet viste udvendigt flere 
(c. 10—11) ovenfra nedad mellem begge Aabningerne Idbendc 
Folder; i indre Bygniug stemmede det med de hos Fiona (I. c. 
p. 316) fundne Forhold. 
Kj ons or g ane r. 
Kjonskj ertlen (gi. hermaphrodisiaea, autt; ovary, Hane.) 
stemmede i alle almindelige Forhold med den hos Fiona (1. c. 
p. 45), den lod sig ligesaalidt som hos Fiona sondre i to sym¬ 
metriske Halvdele og viste i det Hele kun meget utydeligt storre 
Lapdannelse. Ved noiere Undersogelse saaes den sammensat af 
lignende flade og noget graalige Smaalapper som hos Fiona, hos 
hvilken sidste de dog vare af mere regelmæssig Form; paa Ran¬ 
dene og begge Flader bære disse Smaalapper siddende eller kort 
stilkede, rundagtige, guulladne Legemer. Efter min Opfattelses- 
maade (sml. Unders, af Fiona i Vid. Meddel, f. 1857 p. 325) ere Ski¬ 
verne Testikler, de smaa Legemer paa dem Ovarier. Smaalapperne 
(Testiklerne) indeholdt kun fuldmoden Sæd, Vedhængene mindre og 
storre, tildeels æglignende Dannelsesceller; Sædfimene fra Testiklerne 
lignede dem hos Fiona (sml. 1. c. t. II. f. 39.). — Kjons- 
kjertelgangen dannes paa lignende Maade som hos Fiona ved 
Foreningen af Grene fra alle Kjdnskjertlens Smaalapper; den er 
et tyndt, hvidligt, tyndvægget Ror, som træder ud af Sliimkjert- 
lens Forende og derefter lægger sig ind i Gruben paa Sliim- 
kjertlens Overflade; den svulmer her paa en kort Strækning (epi- 
didymis, H. Meck.), bliver atter tyndere, men lod sig da ikke 
videre forfolge. — Sliimkjertlen bestod ganske som hos Fi¬ 
ona af en stor Lap til Venstre og to mindre til Hdire, der havde 
(alrige Vindinger paa Overfladen, og af hvilke den forreste var 
brunlig og mere opak. Den storre Lap syntes bygget netop som 
hos den ovenanforte Slægt (sml. 1. c. p. 319—32U t. IL f. 37) og 
8 * 
