188 
Forfattere, navnlig til Go s se, hvor man vil finde interessante 
Beretninger om dens Formering ved Deling og dermed folgende 
selskabelige Levemaade m. m. Dens Ud bredning gaaer mod 
Nord til Færoerne, Island og Tromso, mod Syd til den engelske 
Kanal. Den henfdres af Gosse til Actinoloba Blainv., af M. Ed¬ 
wards lil Metridium Oken og synes at være nær beslægtet med 
Actinia bellis Ellis & Soland.*), der besidder den samme bug¬ 
tede**), med talrige fine Tentakler tæt besatte Skiverand, men 
paa Stottens (Kroppens) ovre Deel er forsynet med Sugevorter, 
ved hvis FJjælp den dækker sig med fremmede Gjenstande. Dens 
Tentakler frembyde ogsaa en regelmæssigere Ordning end hos 
A. bellis^ og den danner saaledes i flere Henseender en Over¬ 
gang fra denne til de mere normale Åktinier. A. bellis har 
endelig ogsaa en sydligere Forekomst end A. dianthus^ nem¬ 
lig fra det sydlige og vestlige England til Middelhavet. Den 
henfdres af Go s se til Slægten Sa^arfia — stilles altsaa sammen 
med A. viduata, der dog er den saa ulig —, af Milne Edwards 
til Cereus. At Gosse omsider udsondrede A. dianthus af Slæg¬ 
ten Sagartia, hvori han tidligere havde stillet den, maa ganske 
billiges, men ogsaa A. bellis synes med Rette at kunne blive 
Typus for en egen Slægt, saaledes som jeg ogsaa finder det hen¬ 
stillet af Gosse selv (1. c. p. 31). 
* 
2. Actiuia (ChoiHlractinia) digitata Miill. 
I Zoologiæ danicæ prodromus (no. 2796) optog O. F. 
Miill er cn A. digitata med Diagnosen „fulva, punetis albis, cirris 
roseis^^. Vabl efterlod sig den i Zoologia danica tab. 133 aftrykte 
Kobbertavle uden Navn eller anden Oplysning, menRathke, der 
havde iagttaget denne Form ved Bergen, henforte den, uden Tvivl 
med Rette, til den Miillerske Art og gav en kort Charakteri- 
stik af den. Senere er den bleven nærmere omtalt af Sars. 
") Johnstou Brit. Zooph. tab. 42 fig. 1*, Gosse 1. c. tab. I. fig. 2. 
Disse Folder forsvinde dog, naar Dyret spiler sin Skive heelt ud. 
