200 
staaer den foreliggende temmelig fjernt, henfdrte jeg den uden 
Betænkning til Saccanthus M. Edw. *), med hvilken den stemte 
ret godt i habituel Henseende, saameget mere som jeg ikke havde 
kunnet finde nogen storre Pore i Dyrets Bagende. Men efterat 
jeg gjennem Gosses Værk var bleven bekjendt med Cerianthus 
Uoydii^*). som i habituel Henseende er mindre forskjellig fra den 
foreliggende, og efterat jeg har overbevist mig om, at en fin Pore 
virkelig findes, er jeg bleven mere tilboielig til at henfore den 
til Cerianthus-Slæglen.***) lovrigt vilde jeg være tilboielig til at 
henfore den af mig iagttagne Form til Actinia vermicularis Forbes 
(Johnstoti British Zoophytes p. 222 tab. 38 fig. 2—5), hvis ikke 
Kundskaben om denne endnu var saa ufuldstændig, at der ikke 
er meget vundet ved en slig Henfdrelse.*j*) Den eiendommelige 
Hudafsondring, som ellers danner Roret, dannner her, synes 
det, snarere et biddt, sig mere umiddelbart til Dyrets Former 
sluttende Overhudsdække, men har idvrigt stor Lighed med den 
tilsvarende Dannelse hos Cerianthus membranaceus (Gm.). 
*) Histoire naturelle des Coralliaires t. 1 p. 309, tab. A, 3 f. 1 a, 6. S. pur- 
purascens fra INizza. 
1. c. p. 269 tab. YII. fig. 8. 
•**) Ved Naturforskerniodet ber i Juli Maaned d. A. fremviste Prof. Sars 
Tegninger af en meget lignende Cerianthus-\rt fra den norske Kyst. 
f) Om A. vermicularis hedder det hos l orbes (1. c,): „hab. on shells“, og at 
den kan hefte sig til Skaller ved sin Bagende („not expanded base“) eller 
Fodskive. 
