239 
/ 
2. Elapomorphus leptdiis R h d t. 
vivus supra iesiaceo -riiher per medium dorsum hruimco tinciusy 
infra pavus*, capite supra fusco ^ fascia lata porietali flava ornato^ 
scutis et inhrnasalibus et præfronialihus munito. 
Scuta abdom 234. Scutum anale divisum. Scutellar. subcau- 
dalium paria 31. 
Flellcr ikke af denne i flere Henseender udmærkede Art har 
jeg erholdt mere end et eneste Exemplar, som jeg den 2den 
April 1855 fangede ved en Fazenda , Feijao cru kaldet, en 
Miilsvei fra Array al de Bicudo, en lille kun faa Aar gammel 
By ved Rio da casca*), altsaa i Provindsen Minas' dsllige med 
Urskov bevoxede Deel. 
Efter Hovedskjoldenes Forhold lade Elapomorphus - Slægtens 
Arter sig fordele i 3 Grupper, der maaskee endog rettest burde 
hæves til særegne Slægter; hos et Par Arter ere nemlig Inter- 
nasalskjoldene sammenvoxede med Præfrontalskjoldene, og An¬ 
tallet af de Oversiden af Hovedet dækkende Skjolde derved re¬ 
duceret til 7; andre Arter have vel Internasalskjolde, men dog 
ikke flere end 8 Skjolde paa Oversiden af Hovedet, fordi hos dem 
atter Præfrontalskjoldene smelte sammen indbyrdes; endelig er der 
een Gruppe, hos hvilken Hovedet ovenpaa dækkes af det normale 
Antal af 9 Skjolde. De hidtil bekjendte rode Elapomorpher hore 
til de forste 2 Grupper; ved den nye Art, som jeg nu har den 
Ære at forelægge, bliver ogsaa den sidste Gruppe, der (naar man, 
som man sikkert bor, fjerner den tidligere omtalte Elapomorphus 
gabonensis fra denne Slægt) hidtil kun repræsenteredes af E. lUumii^ 
forsynet med en slig pragtfuld Form. 
Ligesom Antallet af Hovedets Skjolde hos denne ny Art er 
forskjelligt fra det, der findes hos den forudbeskrevne E. assi- 
milis.^ saaledes er heller ikke selve Formen og Omridsene af Ho¬ 
vedet ganske den samme. Vel Idber det ogsaa her i Et med 
Halsen, men tiltager dog lidt i Brede over Oinene; det er der¬ 
næst ogsaa forholdsviis kjendelig kortere og bredere end hos for¬ 
rige; Siderne mindre steile, og Snuden mere bredt afrundet, saa 
