271 
spredte langs med Randen. Bladene ere sjelden ganske glatte 
(t. Ex. hos Oreinotinus fusens); hos de fleste Arter have de en 
stærk Haarbeklædning, navnlig paa Underfladen, hvor de ofte ere 
tæt filtede; Haarene ere i Almindelighed stjerneformig forenede. 
Ilos V. acerifolium findes der paa Underfladen foruden saadanne 
Haar tillige smaa hovedformede Kjertelhaar. Nogle Arter have 
istedetfor Ilaar paa Underfladen af Bladene smaa skjoldformig 
befæstede Skjæl ganske af samme Beskaffenhed som hos Plan¬ 
terne af Olivenfamilien; saadanne findes hos V. punctatum, 
nudum og Lentago. Blomsterstanden er en stilket eller siddende 
skjærmformet, sjelden en topformet Qvast. Den skjærmformede 
Qvast har oftest 7 Hovedgrene, der atter ere skjærmformig 
forgrenede, og denne Forgreningsmaade gjentager sig 3—4 Gange, 
saa at Blomsterne sidde sammenhobede i Enden af Grene af 
3die eller 4de Orden. Den topformede Qvast er altid gaffelfor- 
mig forgrenet. Dækbladene ere i Almindelighed meget smaa og 
hurtig affaldende. Blomsterstanden ligger færdig dannet i Knop¬ 
pen om Efteraaret og udfolder sig derfor tidlig om Foraaret, 
samtidig med Bladene; kun undtagelsesviis endogsaa forend disse, 
nemlig hos Solenotinus. — Blomsterne ere almindelig alle eens- 
dannede ; kun hos faa Arter ere Randblomsterne allid golde, og 
Kronerne da forsynede med en meget stor Krave. Ved Dyrkning 
har man frembragt Varieteter med lutter golde Blomster, nemlig de 
fra vore Haver velbekjendte Sheebolletræer (V. Opulus var. roseum, 
V. macrocephalum, V. plicatum). — Bægeret har næsten ganske 
den samme Beskaffenhed hos alle Arter; kun i Fligenes Form og 
Beklædning forekommer der smaa Forskjelligheder, som i Reglen 
kun kunne benyttes til Adskillelse af Arterne. — Kronen er of¬ 
test hjuldannet eller klokke-hjuldannet, dog forekommer den og- 
saa tragtdannet, rordannet og krukkedannet. Fligene ere altid 
budte. Stdvdragerne, hvis Antal altid er 5, og som sidde i een 
Række — kun hos Solenotinus i to — frembyde den storste 
Eensformighed. Stdvtraadene ere befæstede paa den nederstc 
Deel af Kronroret og bestaae af to især i Knoppen tydelig son- 
