148 
Bevis for, al F. havde begaaet en Vildfarelse, fordi han 
ikke kjendte Iagttagelserne i Hertugddramerne, da 
F.s Notits, som Dr. M. selv bemærker, er publiceret 1863 
,og altsaa to Aar forend Dr. Meyn fandt disse Rulle¬ 
stene! 
Men vi ville fortsætte Gangen i Dr. M.s Afhandling, og del 
vil vise sig, at hvad her er anfort end ikke er det mest besyn¬ 
derlige. 
Dr. M. fortsætter nemlig p. 49 Referatet af F.s Afhandling 
saaledes: „Nachdem er [F.] zuerst, wie oben erwahnt, hervor- 
gehoben, dass ihm Jurageschiebe auf der cimbrischen Halbinsel 
unbekannt seien, sagt er: jjjjlcb wurde daher nicht wenig iiber- 
rascht, als ich durch Herrn Apotheker Schiitz ein Stiick gelben 
eisenhaltigen Kalksteins erhielt, voll von Versteinerungen eines 
Ammoniten — — — —og Dr. M. oversætter dernæst F.’s 
ovennævnte lille Afhandling næsten til Enden og tilfojer: „Diese 
Miltheilungen des Herrn Professor Forchhammer schliessen sich 
meinen mitten im Lande gemachten Beobachtungen so eng an, dass 
ich deren Reproduction an dieser Stelle um so nothwendiger hielt, 
da Jiitland seiner ganzen Natur nach ein Theil der norddeutschen 
Ebene ist und manchen Schliissel zu Erscheinungen innerhalb 
der letzteren darbietet.“ 
Men hvad har nu Dr. M. udeladt af F.s Afhandling for 
med desto storre Eftertryk at kunne fremhæve Forchhammers 
saakaldte „Vildfarelse*^? Kun fdigende Linier: „Ikkun i Halvoens 
sydligste Deel i Holsteen finder man og navnligen i dette Hertug¬ 
dommes sydligste Deel Kalkstene med Muslingekalkens charak- 
teristiske Forsteninger, men Muslingekalken findes faststaaende 
ved Liineburg kun faa Miil S. for Elben. — Hist og her spredt 
over hele Hertugdom m et Holsteen findes forste¬ 
ningsfrie Kalksteen, med tæt, stormuslet Brud, som 
erindrer om enkelte Varieteter af Jurakalken^L*) 
*) Udhævet af mig. 
