195 
Individer. Det kan derfor være, at det særegne Præg, som 
Næbets Brede giver B. Sibbaldiij ikke har været saa stærkt ud¬ 
viklet paa Malms Hval som paa det islandske Cranium, og at 
det saaledes lettere har kunnet blive upaaagtet, og skjondt jeg 
ikke har turdet lægge Skjul paa den lille Vanskelighed, som 
muligviis kunde hefte ved Flowers Tydning, forekommer denne 
mig dog, naar Alt kommer til Alt, meget rimeligere end den 
Antagelse, at der i de nordiske Have skulde leve to, i de 
allerfleste Forhold hinanden saa lige og dog indbyrdes forskjel- 
lige Hvalarter. 
Hvad dernæst Gronlændernes „Tunnolik“ angaaer, saa er det 
klart, at, hvis den virkelig, saaledes som man hidtil har troet, er 
identisk med Ostendehvalen, maa den paa Videnskabens nuværende 
Standpunkt unægteligt antages at være en fra „Steypirey5ren‘^ 
aldeles forskjellig Art. Men Sporgsmaalet er, om denne Forudsæt¬ 
ning ogsaa holder Stik, og skjondt vi for denne Hvals Vedkom¬ 
mende endnu stedse ere indskrænkede til det selvsamme Materiale, 
som allerede stod til Eschrichts Raadighed, turde det dog være 
tilstrækkeligt til dette Spdrgsmaals Besvarelse. Hvad der bragte 
Esch richt paa den Tanke, at hans „Tunnolik“ maatte være samme 
Art som Ostendehvalen, var den Lighed, han fandt mellem Dlibars 
Afbildning af denne sidstes Brystfinnne og den Brystflnne, som 
Moller havde sendt ham fra Grdnland*). Overeensstemmelsen 
er nu virkelig ogsaa saa stor, at han paa en Tid, da man jo 
kun kjendte en eneste Finhval med en slig Brystfinne, sikkerlig 
maatte være befdiet til at slutte saaledes, som han gjorde, og til 
at sætte sig ud over den Uovereensstemmelse, der syntes at være 
tilstede med Hensyn til Rygfinnens Plads, og forklare den af en 
Uagtsomhed ved den ene eller den anden af disse to Hvalers 
under uheldige Forhold foretagne Udmaaling. Men Sagen stiller 
sig anderledes nu, da man veed, at en Brystfinne som Ostende- 
*) See: K. D. Vid. Selsk Skr. 12te Deel (1846) S. 379—380 og samme 
Selsk. Skr. 5te R. 1ste Bd. (1849) S. 138. 
