162 
dens tre Perigonblade, ansaa den for monokotyledon og syntes at 
holde den for Bepræsentant for en egen Familie, der stod imellem 
Burmanniaceer og Fluviales, men som han foreløbig dog ikke gav 
noget Navn. 
To Aar senere beskrev Gård ner 1 ) en ny Slægt, Peltophyllum , 
der maatte staa meget nær ved den af Miers fundne Plante, men som 
bl. a. skulde udmærke sig ved ganske vist ikke store, men ejen¬ 
dommelige, grønne, skjoldformede, stærkt nætformet ribbede Blade, 
som han mente ogsaa ved nærmere Eftersyn vilde findes hos Triuris. 
Han anviste denne ny Slægt sin Plads nær ved Dioscoraceer og 
Smilacaceer og dannede af Triuris og den en ny, monokotyledon 
Familie Triuraceae, som siden den Tid har været godkjendt i alle 
Haand bøger. 
I Aaret 1850 behandlede Miers igen det samme Tema 2 ), og 
to 
her gør han bl. a. opmærksom paa, at det skjoldformede Blad ikke 
kunde have noget at gøre med Gardners ovenanførte lille Plante, 
men maatte være Bladet af en eller anden ganske ung Menispermacé, 
som tilfældig havde voxet sammen med Triuridéen; han beskriver 
i denne Afhandling dels paa nyt, dels paa gammelt Materiale af lig¬ 
nende Planter, der altsaa alle ligesom Triuris have smaa, skælformede 
Blade og intet Klorofyl, i alt fem Slægter, Triuris, Hexuris, Sciaphila, 
Hyalisma og Soridium, af hvilke Sciaphila alt for længst var op¬ 
stillet af Bl urne 3 ), men rigtignok lienført til Urticineerne 4 ). 
I 1855 beskrev Bentham 5 ) nogle sydamerikanske Triurideer 
og gjorde nogle kritiske Bemærkninger om Berettigelsen af de af 
Miers opstillede Slægter; Bentham betragter her disse Planter som 
Slægtninge af Alismaceerne. 
G Cfr.: Transactions of Linn. Soc.; vol. XIX, p. 155. 
2 ) Cfr.: On the Family of Triuriaceae; (Transact. Linn. Soc. Vol. XXI, 
p. 48). 
3 ) Bijdragen, 1825, p. 514. 
4 ) I Mus. botan. Lugd.-Bat., 1851, p. 821, anerkender Blume Sciaphilas 
Henførelse til Triurideerne. 
5 ) On the South-American Triurideæ etc.: cfr. Hookers Journal of Bot. 
and Kew Garden Miscellany, 1855, p. 8 ff. 
