187 
mere end en rhetorisk Talefigur, og altsaa mere end enstydende 
med Thion, maa Erichson ogsaa have tænkt paa andre af Datidens 
Forfattere og da vel navnlig paa Curtis 1 ); men efter dennes Afbild¬ 
ning, 1. c. Tav. 164, Fig. 4 b, maa samme Organ snarest opfattes 
som et fladtrykt, baandformet Legeme, livis bageste Del er omsluttet 
af en fladtrykt Skede. 
Snart efter hedder det: „Es ist aber leiclit, an frischen Exem- 
plaren sich davon zu iiberzeugen, dass Gyllenhal Recht hatte, wenn 
er diesen Rilssel fiir den im Tode vorgetretenen Oesophagus erklart, 
auch tindet man nie einen lebenden Stenus, bei dem dieser Theil 
zum Vorschein kårne.“ Erichsons Paastand her forekommer mig 
noget at være sat paa Skruer; havde Erichson selv undersøgt ikke 
blot friske, men ogsaa levende Individer, vilde han sikkert ikke 
have ignoreret Thions gjentagne Forsøg med at faa Stenerne til at 
skyde Tungen frem; det er uen^ig saare let at faa dem til at 
gjøre det, og det mislykkes vel knap nogensinde. løvrigt er Erich¬ 
son heller ikke berettiget til her at støtte sig paa Gyllenhals Auto¬ 
ritet, i alt Fald ikke i saa høj Grad, som han gjør det. Gyllenhal 
siger nemlig slet ikke, at det fremskudte Legeme er Oesophagus. 
men kun at det indeholder indre Dele af Munden eller Mundens 
indre Dele (partes interiores oris), jfr. vort Citat af denne Forfatter 
i det foregaaende. 
D Da Erichson ovenover paa samme Side, under Dianous coerulescens 
citerer Curtis, maa han antages at have kjendt denne Forfatter ogsaa 
for Stenus’ Vedkommende, om man end kunde have ventet, at han 
kort herefter havde henført samme Forfatters St. Kirbyi som Synonym 
til St. guttula, hvad han dog først gjør i Genera et species Staphyli- 
norum. Forunderligt uheldig er ogsaa her i Slægtsdiagnosen Karak¬ 
teren, »Mentum triangulare, apice acuminatum», i Sammenligning 
med Curtis’ gode Afbildning af dette Organ; men i Gen. spec. Staphyl. 
gjentages Betegnelsen »Mentum triangulare*, og paa Tav. V, Fig. 2 a, 
afbildes ogsaa Mentum som en lav spids Trekant; dog allerede Ivraatz 
har i Insekten Deutschlands II, pg. 740, gjort den samme Udsættelse, 
som jeg her har gjort. løvrigt skal bemærkes, at den tresidede Form. 
som saavel Thion som Erichson afbilder Hagen med, fremkommer, 
naar Hovedet ses fra neden med stærkt paafaldende Lys, da saa et 
midterste, langstrakt, tresidet Felt træder næsten kjølformigt frem. 
