190 
Her erklærer altsaa Erichson, at kan selv har dissekeret friske 
Individer (om de have været levende ved Dissektionens Begyndelse, 
hvilket er et Hovedpunkt, antydes dog ikke), men det er ikke 
rimeligt, at Erichson i den korte Mellemtid mellem disse to store 
Arbejders Udgivelse har fundet Tid eller Anledning til at gjen- 
optage Undersøgelsen af Stenernes Mundbygning. 
Erichson havde i sin Tid en overmægtig Indflydelse i Tysk¬ 
land og en stor Del af Europa, saa at hans Opfattelse snart 
trængte igjennem. For Tysklands Vedkommende skal jeg nøjes 
med at anføre et Par Forfattere. Den første af disse er H. v. 
Kiesenwetter, som i Die Stapliylinenfauna von Leipzig’s Umgegend, 
Stett. Entom. Zeit. B. 5, 1844, udtrykker sig saaledes som Indledning 
til Slægten Stenus, 1. c. pg. 851: „Die bekannte Erscheinung, dass 
manchmal aus dem Munde dieser Thiere eine hautige Rohre lier- 
vortritt, an deren Spitze die Lippentaster sitzen, håbe ich nicht 
selten beobachtet. So wenig auch daran zu zweifeln ist, dass 
Oyllenkars Ansicht, der Erichson beitritt, in der Hauptsacke richtig 
ist, so ist es doch nicht gegriindet, dass dieses Heraustreten des 
Oesophagus allemal im Tode geschehen miisse. Zu verschiedenen 
Malen nahmlich håbe ich lebende Exemplare olme die geringste 
bemerkbare Verletzung und olme Spur irgend eines Missbehagens 
mit hervorgetretener Speiserohre herumlaufen selien ... Es mtissen 
also schon geringere Ursachen als die krampfhaften Bewegungen 
beim Tode des Thieres hinreichen, um die Verbindung der Zunge 
mit dem Kinn zu zerreissen. Interessant ware es zu wissen, ob 
das Thier den hervorgetretenen Oesophagus ganz oder wenigstens 
zum Tlieil wieder zuruckzuzieken vermag. Beobachtet ist dies nie 
[jfr. dog Thion], ich bezweifle es auch durchaus, obgleich der Um- 
stand, dass man bei verschiedenen Exemplaren derselben Species 
die Speiserohre manchmal mehr. manchmal weniger vorgetreten 
lindet, dafiir sprechen konnte.“ Man ser af dette Stykke, hvor¬ 
ledes de af Erichson fremsatte eller godkjendte Paastande, om at 
de fremskudte Munddele skulde være et Rør og, nærmere bestemt, 
Oesophagus med tilhæftede Læbepalper, om en Sønderriven af For- 
