198 
antennæ longiores, corpus subtiliter punctatum differentiam quandam 
habitualem præbent.“ Naar dertil føjes, at af Ericbsons to Slægts¬ 
karakterer den ene er fælles for de to Slægter, og den andens For¬ 
skellighed er fremkommen derved, at Er. højst urigtigt har tildelt 
Stenus en trekantet Hage, mentum triangulare, ser man , at For- 
skjellen ikke kan være meget stor, naar man da ikke vil søge den 
i Tungens Bygning, men som det vil være tilstrækkeligt tydeligt 
af det foregaaende, kjendte Er. denne kun højst utilfredsstillende 
hos Stenerne; udover hvad han kunde se med en stærk Loupe paa 
Undersiden af Hovedet kom Er. ikke, og at der her skulde findes 
gode Slægtskarakterer, antog han ikke. Ivraatz derimod, som havde 
opdaget Urigtigheden af Karaktererne, hentede fra Hagens Form, 
optog i sine Slægtsdiagnoser Bitungernes og Tungefligenes Form. 
Efter Erichsons Slægtsbeskrivelser og selv Kraatz’ Diagnoser 
var der altsaa kun at vente en ringe Forskjel i Tungens Bygning 
hos Dianous og Stenus, og det blev mig derfor af højeste Interesse 
at se, dels hvorvidt denne Forskjel mellem to saa nærstaaende 
Slægter gik, dels om Dianous maaske dannede en Overgang til de 
andre Staphylin-Tribus, og i det følgende skal jeg da beskrive, 
hvorledes jeg fandt Underlæben bygget hos Dianous og nogle 
Slægter af andre Tribus i denne Familie. 
Tav. XVI, Fig. 1—4, fremstiller Underlæben hos Dianous cærule- 
scens. Hvad der først falder i Øjnene er Tungens korte Form i 
Modsætning til dens Længde hos Stenus, og i det hele taget dens 
ringe Størrelse lige overfor den mægtige Hage (a). Hvor langt 
Tungen kan skydes ud, er ikke let at afgjøre; Arten er sjælden, 
og jeg har ikke havt den levende, endnu mindre har jeg under¬ 
kastet den en lignende Behandling som adskillige Stener. At den 
kan skydes noget frem og tilbage, ses ikke blot ved en Sammen¬ 
ligning af Fig. 1 og 2, men det bliver endnu mere tydeligt derved, 
at Tungen ligesom hos Stenus har særegne musculi retractores 
linguæ (Fig. 3 ii). I øvrigt er Evnen til at skydes frem og tilbage 
vistnok fælles for de fleste om ikke alle Staphyliner, ligesom ogsaa 
Erichson allerede har sagt (Gen. Spec. Stapliyl. pg. 10) om Binde- 
