37 
godt, og man seer derfor i slige Aar, at Ungerne doe ai Siill. 
Da Lomvicns Fode vistnok opholder sig temmelig hdit oppe i Vand¬ 
skorpen, saa har den ikke nddig at gaae tilbunds for at sdge den. 
Naar den ellers dykker, f. Ex. naar en Haad kommer den for nær, 
kan man see den svomme kun et Par Fod under Vandskorpen. Dette 
har jeg hyppig iagttaget, men især blev jeg opmærksom derpaa 
for nogle Aar siden ved en Anledning, som jeg her skal omtale. 
Da jeg paa mine Rciser stadig saae en stor Mængde Lom¬ 
vier at svomme inde paa en Gjov (Fjeldkloft) under et Fuglebjerg, 
tik jeg engang det Indfald at forsdge paa at drive dem paa Land. 
Inderst paa Bunden af Gjoven var en stor Ur, som Lomvierne 
kunde jages op paa^ men begge dens Sider vare aldeles lodrette 
og vel 1000 Fod hoie, saa at der sjelden rorte sig Vind der¬ 
inde. I Baaden medtog jeg endeel smaa Stene foruden et Par 
Fuglestænger. Ved Mundingen af Gjoven begyndte jeg med 
at kaste Stenene ud efter Lomvierne, som naturligviis strax duk¬ 
kede og vilde skyde ud under Baaden, men uagtet Vandet var 
20 Favne dybt, dykkede de ikke længer ned, end at jeg altid 
kunde see Fuglene, og Baadens Skygge skræmmede dem derfor, 
da det var klart i Veiret, saa at de ikke vovede at nærme sig 
denne. Da dette havde varet noget, og Lomvierne saae, at de 
ikke kunde komme udefter, toge de alle Flugten indefter og lige 
paa Land, hvorhen vi forfulgte dem og toge 80 Stykker med Hæn¬ 
derne, som rigtignok kun var en liden Deel af Antallet, men Alt, 
hvad vi kunde faae fat paa, da vi ikke vare flere end to, der 
sprang paa Land, og Gjoven uheldigviis var afdeelt i lo Landings¬ 
steder ved et udspringende Næs, som vi ikke kunde komme over, 
inden de Lomvier, der vare paa den anden Side af Næsset, lik 
Tid til at betænke sig og komme tilsoes igjen, hvilket det tilbage¬ 
blevne Mandskab paa Baaden ikke var istand til at forhindre. 
- Ungerne og yngre Fugle overvintre imellem 0erne i temme¬ 
lig Mængde, især de Vintre, naar der er tilstrækkelig Fode for 
dem, men ofte finder man dem drevne paa Land dode af Sult; 
dog seer man dem aldrig sidde paa Land undtagen i Yng- 
