40 
rere at komme tilhavs, ihvorvel det skulde* synes bekvemmere 
for den at bruge Vestfaldel, der Idber Vest i fra Oerne, og som 
i nogle Minutter vilde fore dem ud i det store Atlanterhav, efter¬ 
som Fuglebjergene findes paa Oernes steile Vestsider og Nord¬ 
ender. Heraf skulde man formode, at dens Opholdssted om 
Vinteren er ost og syd for Færderne. 
Naar Træktiden er kommen, trækker den som sagt saavel om 
Dagen som om Natten, hvorledes end Veiret er, dog meest, 
naar det er „dimvigra^^ o: mdrkt i Veiret eller taaget, sandsyn- 
ligviis for saameget som mulig at undgaae Rovfuglene, navnlig 
Skuen, som desuagtet napper mangen en Lomvieunge. Ved 
„Oulasdku", 29de Juli, ere alle Lomvier borte, som ikke ere 
bievne forhindrede i at værpe til ordentlig Tid ved Naturbegiven¬ 
heder eller derved, at deres fdrste Æg er bleven ranet. 
Lomviefangsten gaaer for sig paa fire forskjellige Maader, 
foruden at den skydes, det sidste kun inde i Fjordene imellem 
6erne, da det ved Lov er forbudt at skyde under Fuglebjergene. 
Disse 4 Maader benævnes at „teåka Hedlefugl^^; „teåka uj Oman- 
flej“, „figla“ og „fleja«. 
Hedlefuglen sidder sjelden paa Land for Værpetiden, og da 
begynder forst denne Fangst, som vedvarer, indtil Fuglen som 
forannævnt flytter i Bjerget. 
Denne Fangst drives udelukkende med Baad, sædvanlig af 
fire Mand. Naar man kommer til „Sedreni^ o: de Hedler, hvor 
Fuglene sidde, tage to af Mændene hver sin Stang og begive sig 
i Agterenden af Baaden, medens de andre tovende Baaden, inden 
den er kommen for nær til Landet, dog saaledes, at Agterstavnen 
ikke vender lige ind paa Fuglene. Stængerne skydes frem og 
holdes een paa hver Side af Stævnen for at kunne tage Fuglene, 
til hvilken Side de ville flygte, og Nættene holdes i Vandskorpen. 
Fuglestangen bestaaer af en 6 Alen lang Stang af Fyrretræ, 
paa hvis tyndere Ende er anbragt 2 Arme af Hasselkjeppe, som 
med en „Firetråa^^ o: et Stykke grovt Seilgarn eller tynd Line ere 
bojede noget imod hinanden, og imellem hvilket Nættet, der enten 
