46 
navnlig paa 6en Store-Dimon, brugelige Maade at tage „Vaar- 
fugl“, som foregaaer paa samme Maade som Figlingen. 
Vaarfiiglcfangsten begynder strax efter at Lomvien er kommen 
i Bjerget i Slutningen af Februar og vedvarer indtil Værpetiden. 
Lomvien tages da i Skorter, Eier og store, dybe Huller; thi da 
den er meget vild „sjarrir^^, kan den ikke fanges paa de aabne 
„Rdgir“, med mindre man pludselig og useet kan komme til at 
kaste Nættet over dem. Vaarfuglene taale ikke Raab, derfor 
maa Tegn bruges under Nedfiring og Ophaling. Naar Fugleman¬ 
den er kommen saa nær til Hullet, hvori Lomvierne sidde, at 
han er sikker paa at naae dem med Stangen, fdrer han denne 
sagte saa nær til Hullet som muligt, slaaer saa til med Kraft og 
holder fast, indtil alle de Fugle, som ere indenfor, ere komne i 
Nættet. Han dreier derpaa Stangen, saa Lomvierne hænge i den der¬ 
ved dannede Pose, tager Nættet til sig, dræber de Fugle, han har 
faaet, ved at dreie Halsen om paa dem og binder dem parviis sammen 
ved at stikke den enes Undernæb igjennem den andens Under¬ 
næb og dernæst den Fdrstes Overnæb igjennem sammes Undernæb, 
og hænger dem derpaa foran sig over Linen. To saaledes sam¬ 
menhæftede Lomvier kaldes „ajn Kneppa^^ Naar han har faaet 
saamange, at han troer Linen ikke kan taale mere, eller de ere ham 
til Ulempe, lægger han dem fra sig paa en beqvem Plads eller kaster 
dem i Soen, hvis der ligger en Baad under Klippen. Som oftest maa 
Fuglemanden drive denne Fangst i hængende Stilling. Alle de Fugle, 
som see Fuglemanden, flyve ud og komme ikke igjen, saalænge 
han er nede. Naar han kommer for et Hul, torne alle Fugle ud, 
og de, som han er istand til at forhindre fra at flyve ud, vende ind 
igjen saa langt de kunne naae og blive inde, indtil de enten ere 
dræbte eller Fuglemanden forlader Aabningen. 
Figlingen begynder, som foran nævnt, naar Pisen hores, alt- 
saa efter St. Hansdag, og vedvarer saalænge noget er at faae, 
hvor Fuglebjergene ere betydelige. Naar Fangsten skal gaae for 
sig paa en Roug, begyndes ved dens ene Fnde og fortfares til 
dens anden Fnde. Sædvanlig flyve ikke flere Lomvier bort end 
