52 
Man fanger Lunden paa 2 Maader, ved at ,,dreåa^^ og at 
,,fleia^^ Ved at ,,dreåa^^, ,,Drottir“ forstaaes^ at man trækker den 
ud af dens Hule med Haanden eller ved Hjælp af en Træpind med 
en Fiskekrog paa Enden. Naar Hulen, der ialmindelighed lober 
parallel med Jordskorpen, er saa dyb, at man ikke kan række til 
Lunden, graves et Hul ovenfra, bvorigjennem man da som oftest 
kan naae den uden at have nodig at grave flere Huller. Et 
saadant gravet Hul tættes godt med en ,,Birgjing‘*' o: en lille 
Tue af Gronsvær og en flad Steen for at Vandet ikke skal trænge 
ned i Hulen. Ofte har man ikke nodig at gjdre saa mange Om¬ 
stændigheder for at faae Lunden 3 thi i et godt bebygget Lunde¬ 
land, som ikke er altfor hyppig besogt, ligger Lunden ,,grunt^^ 
o: ikke dybt, saa at man blot ved at lofte det lange og 
kraftige Græs ,,Sinegreås‘^, som hænger ned foran den korte 
Hule, iveiret, kan gribe dens Beboer. 
Denne Fangst begynder paa enkelte Steder strax efterat 
Lunden findes i Hulen om Natten, og benævnes at ,,dreåa Dim- 
melunda^^, men maa ikke fortsættes altfor længe og bor ophore 
betids, for at Lunden kan faae Ro at værpe. Det er kun faa 
Steder, hvor Dimmelunde tages, da denne Maade saavelsom ,,Drot- 
tir‘^ i det Hele ansees for og er skadelig, da man dræber den 
Lunde som yngler, og den bor kun taales, hvor Lunden bygger 
i overhaands Mængde, eller paa saadanne Steder, som ikke egne 
sig til Fleining. 
Den egentlige ,,Drottir‘‘ begynder, naar Lunden er ,,lagstir^‘ 
o: naar den har begyndt at ruge. Da Lunden bygger paa saa 
forskjellige og farlige Steder, snart i ,,Urer^‘, snart paa Skraanin- 
ger og Afsatser, som kun ere tilgængelige for Færingen, hvis 
Fod er saa sikker, og hvis Oie fra Barndommen vænnes til, 
uden at svimle, at skue ned fra de hoie Bjerge i den dybe Af¬ 
grund eller det brusende Hav, snart paa Afsatser dybt nede paa 
den lodrette Klippevæg (Bjerg), til hvilke man ikke kan naae uden 
ved Hjælp af den lange Line eller ved at slige op fra Soen af, 
