62 
ker dem ud med. Ogsaa bruges Hunde, som man om Natten 
tager med til Urern-e, og som ere afrettede saaledes, at de tage 
de Unger, der sidde ude, og bringe dem til deres Herre. 
Den gamle Fugl fanger man aldrig i Hulerne, undtagen naar 
der findes 2 Gamle i een Hule; man troer da at gjore vel i at 
dræbe den ældre, som man mener at kunne kjende paa dens 
afslidte Kloer. 
Sagnet siger, at der skal have været betydelig Mulkt for at 
dræbe Skraapen, nemlig 1 Krone for hver Klo, som den har paa 
Fødderne. Hvad der skydes eller fanges af dem paa Soen er 
ubetydeligt. 
Ungen („Lujri^^) er meget feed, undertiden har den indtil 
1 Tomme tykt Flesk paa Brystet. Den nedsaltes i Lage og bru¬ 
ges, kogt, til Suul, men smager naturligviis trannet. De Unger, 
som tages hdit til Fjelds og inde i Dalene, ere betydelig federe 
end de, der faaes nær ved Soen. 
Der fanges, vil jeg antage, overalt paa Færoerne neppe 
2000 Unger aarlig. Forhen har Fangsten oversteget dette Antal, 
men Rotterne, som ere bievne bragte her til Landet, have for¬ 
mindsket dem betydeligt. 
106. Fuiniariis glacialis (Linn.). 
Dansk: Matlemukke^ 
Færoisk: IJedvhestur. 
Indtil for c. 16 Aar siden var denne Fugl saa at sige ube- 
kjendt paa Færderne, idet den kun blev seet af Fiskerne ude 
paa Havet med Undtagelse af et enkelt Individ, der nu og da 
kunde drive tillands. Nu derimod bygger den i temmelig og stedse 
stigende Mængde paa 3 forskjellige Steder paa 6erne og udbreder 
sig ogsaa til nye Ynglesteder, saasom til Myggenæsholm*) og 
Troldhoved, hvor den har indfundet sig i de sidste to til tre 
Aar. Jeg har ikke nogen bestemt Erfaring om, hvad Tid den 
kan siges at komme til Landet eller at forlade det igjen,*men 
Den skal her tage Reden fra Sulen. 
