191 
virlielig har hjemme paa denne 6 og ikhe maaskee snarere er 
bragt dertil fra Terra firma, og i ethvert Tilfælde er der neppe til¬ 
strækkelig Grund til allerede nu at give den borgerret som vestindisk. 
Vi tilstaae, at vi fremdeles betvivle Forekomsten af Elaps fulvius 
paa Martinique; det forekommer os mindre sandsynligt, at denne 
nordamerikanske Art skulde, uden at forekomme paa den mellem¬ 
liggende DeeJ af det vestindiske Orige, pludselig atter optræde 
paa den nævnte saa langt Syd paa liggende O, og selv om der 
forekommer en Elaps paa Martinique, maa det dog snarere være 
en af de Arter eller Varieteter, der ogsaa forekomme paa den 
nærliggende St. Vincent eller paa Trinidad, end den ovennævnte 
E. fulvius. Der bliver saaledes kun tre Giftslanger tilbage, /io- 
throps lanceolatus^ Elaps corallinus (i et Par Varieteter) og Elaps 
lemniscatus.) hvis Forekomst paa det vestindiske Archipelag tor 
ansees for vel constateret, og af disse forekommer ingen nord¬ 
ligere end paa Martinique (Dothrops lanccolatus)] de Nord for 
denne 6 liggende smaa Antiller, Jomfruderne og de store Antiller 
samt Bahamaderne huse, saavidt man veed, ikke en eneste Gift¬ 
slange, en Fordeel_, hvilken intet andet tropisk Land, maaskee 
med Undtagelse af Madagascar, kan rose sig af, og som er saa 
meget mere overraskende, som det Vestindien saavel mod Nord 
som mod Vest og Syd omgivende Fastland sikkerlig hdrer til de 
paa Giftslanger rigeste Egne, idet disse Slanger i det egentlige 
Sydamerika udgjdre omtrent en Syvendedeel, i Mexiko og Cen¬ 
tralamerika endog en Ferntedeel og endelig i Nordamerika mellem 
en Sjettedeel og en Syvendedeel af alle de i hvert af disse for- 
skjellige Lande forekommende Arter. 
Antallet af 6 gi e r er forbausende stort, hvad enten man vil sam¬ 
menligne det med Paddernes eller man vil sammenligne Vestindien i 
denne Henseende med andreDele af det tropiske Amerika f .Ex. med 
Brasilien. Det vil være bekjendt af vor tidligere Afhandling om Brasi¬ 
liens Ogier og Padder, at saavel i Urskovsfaunaen som i Camposfau- 
naen ere Padderne Ogierne overlegne i Antal; i Vestindien lever der 
derimod næsten 5 Gange saamange Ogier som Padder og næsten .3 
