296 
temporalibns haud elongotis, occipiia libus vero plus minus e Ion g atis, 
in quatuor seriebus transversulibus dispositis; macula temporali Ion- 
giludinali brunnea^ fasciisqiie ejusdem coloris transversulibus in corpore 
« 
quinque, in cauda quatuor. Habitat in Nova Hollandia. 
2. Delma Idlleri Ltk. 
(Tab. I og II, fig. 2). 
Gjenriem den desværre saa tidlig afdode Adjunkt d’O rigny 
ved Kathedralskolen i Ribe kom Universitetets zoologiske Museum 
i Besiddelse af de to sjcldne'^') Snogeogler, til hvis Beskrivelse 
jeg nu gaaer over; de vare hjembragte af den ligeledes altfor 
tidligt bortrevne, for sit Fædrelands Samlinger saa ivrige Skibs- 
kaptain Moller fra Ribe. Desværre er det ikke opgivet, hvor 
de ere tagne, og det er kun fordi Slægterne Delma og Aprasia 
hidtil alene kjendes fra Nyholland, at jeg antager disse for ogsaa 
at være derfra; dog var det vel og tænkeligt, at de kunde være 
fra en af Smaaoerne Nord for Nyholland. Captain Mollers 
uventede Dod har tilintetgjort den Udsigt, som der ellers kunde 
været til at faae dette Punkt opklaret. 
Slægten Delma er opstillet i „Appendix“ til andet Bind af 
George Greys „Journal of two expeditions of discovery in 
Northern and Western Australia^^ (1811) af J. E. G r a y. 
Den hele Slægtscharakteristik bestaaer i fdlgende Ord: „The 
scales srnooth; præanal pores none; pupil elliptical erect; hinder 
limbs short“, hvorved den charakteriseres i Modsætning til Slæg¬ 
ten Pygopus Gr. {Hysteropus DB.), der tilligemed Delma danner 
den lille Gruppe Pygopidæ. Arten (Delma Fraseri) beskrives aldeles 
ikke, men er afbildet paa Tab. 1 fig. 3 a og 3 b. Lidt udfor- 
*} British Museum var hidtil det eneste, som vidstes at besidde 
Slægterne Delma og Aprasia; den sidste har jeg dog seet baade i 
Museerne i Berlin og i Miinchen. 
