333 
V'^enstre, ganske som naar den sidder i venstre Side. Retningen 
af Tandens Spiraldreining har nemlig sikkerlig aldeles Intet med 
dens Plads at gjdre, og det er netop fordi man har overseet 
dette, at man er kommet til at opstille Theorier som Lillje- 
borgs, og at erklære Narhvalcranier med to een svr ed n e Tænder 
for Konstprodukter*). Tandens Spiraldreitnng forekommer mig 
') At der virkelig gives Cranier af den Art, hvis Tænders Ægthed er 
er aldeles ubestridelig, tvivler vel neppe Nogen længere om, efter at 
Vrolik i 3die Hefte af Bijdragen tot de Dierkunde paany har behandlet 
dette Sporgsmaal og afbildet et (formeenlligt) qvindeligt Cranium med 
2 omtrent lige lange og meget store Tænder. Forfal.sknings-Hypothesen 
har saaledes nu tabt sin Betydning som Forklaring af Phænomenet, 
og forsaavidt behover man egentlig ikke videre at beskjæTtige sig med 
den; jeg skal imidlertid dog benytte Leiligheden til den Bemærkning, 
at man fra Begyndelsen af synes at have været besynderlig villig til at gaae 
ind paa den (saaledes navnlig Hypothesens Opfinder Bapp og A. 
Wagner). Muligheden at forstorre Tandhulen for den abortive hoire 
Tand, deii at indsætte en lille Tand af et andet Individ, og saaledes i 
bedragerisk Hensigt at tilveiebringe et tvetandet Cranium, hvis Udseende 
kunde skulle selv Kyndige, skal jeg ikke ubetinget ville nægte, og havde 
man kun kjendt slige tvetandede Cranier med en stor og en ganske 
lille Tand, vilde det mindre have undret mig, at man var faldet paa 
en slig Mistanke. Men nu var, da Hypothesen forst opstilledes, de 
Heste af de tvetandede Narhvalcranier, hvilke man dengang kjendte, og 
som Bapp selv havde seet, netop saadanne med 2 meget lange Tænder, 
hvor en Forfalskning som den omtalte neppe lader sig udfore paa en 
blot nogenlunde skullende Maade. Man behover kun at kaste et Blik 
paa et sædvanligt eentandet Narhvalcranium for at see, at det hoire 
Overkjæbebeen der er saa meget smallere end det venstre, at det vilde 
være umuligt i et sligt at udbore den abortive Tands Tandhule til en 
saadan Storrelse, at en fuldvoxen Tand skulde kunne rummes i den; 
for at fæste en slig i Tandhulen, maatte den tilspidses eller tilfiles 
og det meget betydeligt; Bedrageriet vilde altsaa blive aabenbart, saa- 
snart man trak Tanden ud, og- selv uden at man gjorde det, maatte 
allerede Misforholdet mellem Storreisen af de to Kjæbebeen trods det, 
at Tænderne vare eens tykke og altsaa maatte kræve lige rummelige 
Tandhuler, strax bringe enhver nogenlunde opmærksom Beskuer paa 
det rette Spor, hvis et Bedrageri virkelig var begaaet. 
1 det af Vrolik afbildede tvetandede Cranium troer jeg (i Forbi- 
gaaende sagt) med fuldkommen Sikkerhed at erkjende et, som tidligere 
har tilhort det Kongelige naturhistoriske Musæum, og som desværre 
i 1846 blev solgt af Musæets dava'rende Bestvrelse til en hollandsk 
Naturaliehandler. 
