21 
umiddelbar Sammenligning skulde bekræfte Formodningen om 
deres Identitet, er der altsaa af Slægten Chiridota kun kjendt en 
nordisk circumpolar Art; alle de andre ere fra det indiske og 
stille Ilav med Undtagelse af en lille Art fra Middelhavet. 
Hvad Chirid. tævens Dybdeforhold angaaer, da angiver In¬ 
spektor Olrik, at den er almindelig i Fjæren, og baade Fabri- 
cius og Stimpson lade deri leve nedgravet horizontalt i Leer 
og Dynd*). Hr. Barre tt fandt den fra Havbredden indtil 5 
Favnes Dybde i Dynd. Ifolge Stimpson findes den paa lavt 
Vand, men er dog hyppigere paa 4—5 Favne. Sars fandt, 
den paa 1—2 Favnes Dybde, nedgravet i Sand. Alle disse 
overeensstemmende Efterretninger tyde paa, at den ikke er noget 
Dybvandsdyr. Da man altid finder Maven fuld af Dynd eller 
Sand**), graver den sig formodenlig ligesom Synapta og Åre- 
nicola igjennem de biode Stoffer, som danne Havbunden paa de 
Steder, hvor den lever, og sluger dem med det samme for at 
fordoie deres organiske Indblandinger. 
5. iffyriotrochus Steenstrup 
udmærker sig ved et kort trindt og fodlost Legeme, over- 
stroet med stilkede Kalk hjul, der ere saa store, at de 
allerede for det blotte 6ie vise sig som Prikker i Huden, og ved 
ligesom Chiridota at have 12 fingerdelte Fangarme. 
*) I sitHaandskrift yttrer Fabricius sig saaledes: „Deti tindes i de gion- 
landskellave i BIaaleerbunden og underStenene ved Skjærene og trætfes 
ikke uden i Springtiden, men da i temmelig IMængde; udenfor Leret 
kommer den ingen Vei, men ligger og dreier sig, bevægende sineiMund- 
stængler (o: Fangarmene) ud og ind paa den i Beskrivelsen anforte 
(skiftevise) iMaadc; men i Grunden selv borer den sig godt fort, da helst 
Rumpen er opvendt og Hovedet nedvendt; den ligger ei just meget dybt, 
ei heller altid ret opog ned, men ofte krumbugtet eller horizontal. 
Oventil har den et simpelt Hul i Leret med en Gang eller Aabning dertil 
ligesom .Muldvarpen; derigjennem udgiver.den sit Skarn.” 
**) „T a rmen er opfyldt med en graa grusagtig Ureenlighed, saa man skulde 
tænke den aad (Jrus, og denne giver den hyppig fra sig gjennem Rumpe¬ 
hullet.” F a b r i ci u s 1. c. 
