25 
land fundne Echinide, hvilket er saa meget mere mærkeligt, som 
den skandinaviske Kyst ikke opfostrer mindre end 12 Arter af 
denne Familie. Den synes at være hyppig ved Grdnland, især i 
Larninarieregionen^). 
Jeg har ikke kunnet udfinde nogen som helst constant Forskjel 
mellem de grdnlandske Echiner og Exemplarer her fra Sundet. 
Vel opnaaer denne Art ved Grdnlands Kyster den betyde¬ 
lige Stiirrelse af c. 3" i Tvermaal, medens den her i Sundet 
kun bliver c. IV 2 ''. Sammenlignes denne mindre Form fra 
„Den findes i temmelig Mængde ved de gronlandske Strandbredder, og 
skjondt de ere der til alle Tider, sees de dog meest om Foraareti Lodde- 
fangsttiden”, siger Fabricius i det oftomtalte Haandskrift; „i Fredriks- 
haabs District fandtes de især paa et Sted kaldet Tessiursok (i Bunden 
af Nennatiksak-Fjorden) ogi den saakaldte Sildefjord, hvoi’begge Steder 
Grunden er sandig og fin lerig; sydligere paa Landet skal den gives i 
storre Mængde”. „Den nærer sig af Fiske, f. Ex.’ Torske, som den bidet- 
sig fast i, og er saa graadig, at den i en Hast gjbr Ende paa dem. Den 
er heller ikke bange for haarde Materier, som dens Tænder kan knuse, 
især Hvalbarder, f. Ex. naar Gronlænderne tabe deres Fiskesnorer, da 
den i en Hast fortærer samme, hvilket de have seet”. Fabr. I.c. At den 
virkelig overbider Fiskesnorerne af Hvalbarder, har ogsaa Hr. Ku- 
dolph fortalt mig. Dette stemmer ikke med v. Diibens Iagttagel¬ 
ser, ifolge hvilke denne Art er tangædende (see Forhandlinger ved 
de skandinaviske Naturforskeres fjerde Mode 1844, p. 253). I Sundet 
træffes — efter hvad Prof. Steenstrup har meddelt mig — de store 
Blaamuslingskaller ofte med et stort Hul paa hver Side, hvilket Fiskerne 
erklære for at hidrore fra „Soborren”. Af Landts Beskrivelse af Fær¬ 
oerne seer man iovrigt, at denne Virksomhed der tilskrives Søstjernerne. 
Farven skildrer Fa b rici us saaledes; „Skallen er lyserod, nedenunder 
bleghvid, Piggene græsgronne og bleghvide i Spidsen”. „Dens Pigge 
tjene den til at dreie sig frem med i Forening med Tænderne; Piggene 
ere og som et Slags Finner, der kunne fore den temmelig fort i Vandet, 
fil Fjender har den Bæven, som forst afiiver Piggene med sine Kloer og 
knuser saa Skallen; Bavnen, som fra et hoitSted lader den falde og son- 
derslaaes; derfor findes ofte dens Skal paa Klipperne; Eddeffuglen sluger 
de srnaae i sig, og Steenbideren knuser den med sine stærke 'fænder.” 
Dens gronlandske Navn Ehkursak betyder den, der ligner et Gat (af 
hek, piur. ehkit), „fordi dens nederste Ende ved Mundvigen seer næsten 
saaledes ud.” — I de samme haandskrevne Optegnelser retter Fabricius 
2 Trykfeil i hans Fauna; p. 375 Linie3 skal staae: singnlus basi ana- 
slomosin håbet, og Linie 18 istedetfor duriora etimn nec consumit læses: 
ftec contemnit eller etiam consumere valet. 
