79 
det nordligste ge o gr a p h i slc e II a vb æ 1 te, d. v. s. den euro- 
pæisk-amerikanske Afdeling deraf i Modsætning til den asiatisk¬ 
amerikanske eller hvad MiddendorlT kalder „Behrings - Armen”. 
Thi saa vidt man hidtil veed, kunne de ovennævnte Arter i det 
hele ikke ansees for at være circum polare og have altsaa 
maaskee ogsaa efter den geographiske Længde snevrere geogra- 
phiske Grændser end den foregaaende Gruppe. Dog maa herved 
bemærkes, at „Behrings-Armens” Dybvandssustjerner og Slange¬ 
stjerner ere os aldeles ubekjendte, og at det derfor ei muligt, 
at de ovennævnte Arter for en Deel endnu kunne vise sig at 
være circumpolare'^-). 
Ved Siden af disse ikke faae Arter, som ere fælleds for 
begge Nordhavets Kyststrækninger, er der paa den anden Side 
et betydeligt Antal Arter, som kun forekomme ved 
den vestlige eller kun ved den ostlige Side. Men de 
allerfleste af disse ere ikke arktiske, men i det hdieste sub- 
arktiske (boreale) Arter, om end nogle af dem have udbredt 
sig saa hoit mod Nord, at de ogsaa forekomme Nord for det 
hoinordiske Ilavbæltes Sydgrændse, som vi for Europas Vedkom¬ 
mende med Sars sætte ved 69° N. Br., for Amerikas med Dana 
ved c. 50° eller omtrent ved Nevvfoundland. Vi ville forst om¬ 
handle de d s tlige eller europæiske Arter, hvis Udbrednings- 
forhold staae mere klart for os end de i geographisk Henseende 
tilsvarende amerikanske Arters. De falde naturligt i 2 Grupper, 
de arktiske og de subarktiske eller boreale. Men disse 2 Grupper 
ere af meget ulige Omfang; thi af a rk li sk- e u r o p æ i s k e Arter 
kan man, strængt taget, kun nævne 4, nemlig: 
Tripylus fragiiis Diib. og Kor. („indtil Bergen, men er dei 
sjelden og lille”)- 
Alecto Sarsii Kor. og Diib. (fra Tromsd til Bergen). 
•i-) Ovcreensslemmelsen mellem Chiridola læveo^ discolor Lsch. er allerede 
omtalt |). 20. Sandsynligvis have vi her netop med en circumpolar Ai t 
at gjore. 
