289 
Den anden uparrede Nerve (syttende) afgives fra den bageste 
Coramissur, sædvanligviis fra sammes hoire Deel, træder ind i 
Sliimkjertlens Kldft og taber sig der. 
Det Ganglierne indhyllende Neurilem var bindevævsagtigj 
efter Iturivning af det om de stdrre Ganglier faldt undertiden 
hele Celleindholdet ud, og den tomme Capsel blev tilbage med 
Spor til indvendige Skillerum. Nervecellerne vare af meget for- 
skjellig Storrelse (hyppigt og derover), de fleste uni- 
polare, en Deel, især mindre, apolare (Overfladen af de store 
Ganglier indeholdt en betydelig Mængde lyst ravgule; stærkt 
lysbrydende Fidtdraaber.). 
Sandseorganer: 
Oiet (f. 8) var ved den særdeles korte N. opticus ligesom 
stilket og udgjorde mere end Halvdelen af en Kugle: det var 
lidt tilspidset mod Overfladen og dannedes af en tynd Capsel, 
som udklædtes af et tykt, sort Pigmentlag med Undtagelse af 
omtrent paa Midten af Overfladen, hvor Oiekuglens stærkt gule 
Lindse skinnede igjennem en oval Pupil (efter Lindsens Stdr- 
relsesforhold til hele Oieæblet turde det synes rimeligt, at der 
bag samme endnu fandtes et Glaslegeme.). 
Umiddelbart ved N. opticus laa indadtil Oret (f. 8) (hvilket 
det kun et Par Gange lykkedes at see) som en oval Blære af noget 
mindre Storrelse end Oiet; samme indeholdt altid en Deel meget 
smaa Elementarkorn og desuden Fidtdraaber, af de sidste meest 
mange og smaa, undertiden ogsaa en enkelt meget stor. 
De ovre (bageste) Tentakler stemme i Form ganske med de 
nedre (forreste) og saaledes ogsaa i Bygning, deres Vægge dan¬ 
nes af Kreds- og Længdebundter, af hvilke de sidste ere frem¬ 
herskende. I aldeles slap Tilstand vise de deres Hule i alle 
randen af det hoire Branchialganglion (p!. XVll. f. 1. g‘,) Hos Aeol- 
diernc synes H, ikke at have fundet noget saadanl GI. ligesaalidt som 
jeg har kunnet opdage noget. 
19 
