8 
gammelt, og allerede Valenciennes har brugt det i sit store Yærk 
for at vise, at Sildene ved Frankrigs Kyster, der gjennemsnitlig 
ere mindre end Nordsøens, høre til en anden Eace end disse, og 
der lader sig heller ikke indvende det mindste imod det, kun at 
man, naar Maximumsstørrelsen af en stor Mængde Sild skal bruges 
som Eacemærke, ikke sammenligner Sild fra Steder, der ere saa- 
dan beliggende, at man kan have Grund til at tro, at en Vandring 
fra det ene til det andet finder Sted, og det ene Steds Sildebestand 
saaledes kunde være at opfatte som yngre Individer, der senere 
vandre ud og rekruttere det andet Steds; thi i saa Fald havde 
man kun med Aldersstadier at gjøre. Vilde man f. Ex. anvende 
dette Eæsonnement paa Skærgaardstorsken og de store fuldvoxne 
Torsk, „Skreien“, ved Norges Vestkyst, saa kom man netop til det 
modsatte Eesultat af det, som Professor G. O. Sars saa klart har 
fremsat og bevist, at disse to Former kun ere Aldersstadier. Endnu 
en Ting: vil man anvende Maximumsstørrelsen til at skjælne mel¬ 
lem flere Eacer med, saa vil det være nødvendigt at sikre sig, at 
i hver Samling af Sild idetmindste Hovedmassen er yngledygtige, 
altsaa forsaavidt „ fuldvoxne “, Dyr. 
Jeg skal derefter, for blandt andet at vise, at der ogsaa i 
vore Vande findes ulige store Sildeformer, fremstille en Eække Sild, 
udtagne uden Hensyn til Størrelsen af en større Mængde fra hvert 
Sted; de kunne alle antages at have villet lege i Efteraaret og 
Vinteren 1885. Foruden Totallængden, der angives i Millimetre, 
ere ogsaa Eygfinnens, Bugfinnernes, Gattets, Analfinnens samt 
Hovedets Index’er beregnede paa den af Heiucke angivne Maade og 
i nævnte Orden anførte i Eubrikken under Betegnelsen „Formel“ 
f. Ex. 2 b II A c. 
