29 
dels Tværvæggo, Diafragmer, som staa vinkelret paa de andre Vægge. 
Imellem disse Luftkamre strække Karstrængeue sig, tættest samlede 
ud imod Overlmden, hvor Liiftkcirarene ere mindre; vi skulle her 
ikke indlade os nærmere paa Ledningsvævets Bygning, der for 
øvrigt lige saa lidt som Epidermis frerabyder nogen ^Mærkværdighed; 
Diafragmerne bestaa af to Slags Celler, idet de midterste, klorofyl¬ 
førende, forholdsvis smaa og lave, mellem hvilke de bekendte, tre¬ 
kantede, smaa Intercellularrum findes, omgives af nogle Bækker af 
meget større Celler, med Klorofyl og Stivelse, men uden Intercellu- 
larer^). I disse Diafragmer findes foruden Bafideceller [Fig. i, r] og 
højst karakteristiske, krystalførende Idioblaster [Kig. i, k] tillige 
Garvesyrebeholdere, homologe med de af mig hos Heteran- 
thera'^) fundne, kun ikke ganske af samme Form; de ere i Kegelen 
indskrænkede til Diafragmaranden. 
Midt i Bladstilken, undertiden endog temmelig langt hen imod 
dens Spids og Basis, ere Luftkamrenes Sidevægge, i hvilke alle 
Celler paa de krystalførende nær ere éns og uden Interstitier, ud¬ 
styrede med nogle meget ejendommelige Organer, der udmærke sig 
ved deres betydelige Størrelser. Paa Tværsnit af Bladstilken ses 
de allerede ved ganske svag Loupeforstørrelse som korte, tykke, 
hvidlige Haaudvægte, der ligesom de smalle, yderst fine o*g spidse 
Krystalceller synes stukne paatværs gennem Kammervæggen. Paa 
disse ,,Haandvægtes“ Ender ses en større eller mindre, svagt rødlig 
Draabe. Vi faa herved en Formodning om, at vi have med en 
Art Kirtler at gøre, og i det følgende skulle de betegnes som 
„Parietalglandeler“, Vægkirtler [Fig. i, g]. 
Hver saadan bestaar (paa hver Side af Luftkammervæggen) af 
en Stilk og et Hoved [Fig.9 ; g = Hovedet, y = stilken]. Stilkens axile 
0 Denne Bort af større Celler findes ikke kos Eichli. azurea, hvor do 
nævnte Intercellularrum ogsaa have en anden Form. 
Cfr. Meyen, Phytot., 1830 {Font. cordata); de Bary, Vergi. Anat. 
1877, p. 230. 
3) Cfr. Bot. Tidsskr. Bd. XVI, 1887, 3dio Hæfte. 
0 Do Bary, Vergi. Anat., 1877, pag. 225. 
