58 
og denne sidste Forklaring forekommer mig at være den sandsynligste. 
Hvis Berøringen havde virket umiddelbart som Incitament, maatte 
man nemlig vente, at Eliizoidet vilde være fremkommet paa eller 
umiddelbart ved selve Berøringsstedet, men dette var ikke Tilfældet. 
Den Antagelse, at det er den relative Iltmængde paa de forskjellige 
Sider af Æggene, som har virket inducerende, støttes desuden ikke 
alene ved Overensstemmelsen med Ascophijllum nodosum, men ogsaa 
af den Omstændighed, at Eliizoiderne, hvor Æggene laa tæt sammen 
i smaa Grupper, altid udgik fra den Side, som vendte indad mod 
Gruppens Midte (ogsaa i de sidst omtalte Forsøg). Paa Grund af 
Æggenes Aandedræt vil denne Side nemlig altid befinde i mindre 
iltholdigt Vand end den udadvendende. Dette Forhold skal i øvrigt 
nærmere omtales nedenfor. 
Forresten maa det indrømmes, at de sidste Forsøg ikke ere 
fuldt paalidelige, da Glaspladerne med Æggene havde henligget 
nogle Timer i vandret Stilling, inden de stilledes lodret. Det er 
altsaa muligt, at der i denne Tid har fundet Induktion Sted. Dog 
kan dette Forhold ikke afkræfte den ovenfor gjorte Slutning med 
Hensvn til den direkte Indvirkning af Berøringen. 
Fuctis serratiis. 
Med denne Art har jeg anstillet en Del Forsøg paa lignende 
Maade som med de foregaaende Arter, men de kunne omtales i 
større Korthed. Det viste sig nemlig, at Lyset ikke havde nogen 
Indflydelse paa Spiringsretningen. I alle Kulturer, som stilledes i 
ensidigt Lys, udgik Ehizoiderne nemlig ligesaa godt fra den Side, 
som vendte mod Lyset, som fra den modsatte. Det eneste Tilfælde, 
i hvilket Lyset synes at have været bestemmende for Spirings¬ 
retningen, var mærkeligt nok en Kultur i et Urglas, som var stillet 
over et Spejl og overdækket saaledes, at Lyset kun kom fra neden. 
Her udgik Ehizoiderne nemlig med kun faa Undtagelser fra den 
opadvendende Halvdel. Men i et andet Forsøg, som var anstillet 
paa ganske den samme Maade, udgik rigtignok saa godt som alle 
Ehizoiderne fra den nedad vendende Halvdel. 
