Ved cii Kultur i et Urglas i Mørke viste det sig endvidere, 
at Lyset ikke er nødvendigt for Spiringen, idet denne gik fuld¬ 
stændigt normalt for sig. Ved den samme Kultur viste det sig, 
at alle Kliizoiderne udgik fra den nedadvendende Halvdel. Efter 
Forsøgene med de foregaaende Arter at dømme skyldes dette sand¬ 
synligvis en større Iltmængde i Vandet paa den opadvendende Side 
af Æggene. I alle Kulturer bemærkedes med den største Tyde¬ 
lighed, at hvor Æggene laa tæt sammen, udgik Kliizoiderne fra 
de Æg, som laa i Periferien, saa godt som altid fra den indad¬ 
vendte Side. 
1 nogle Kulturer forekom Dobbeltkim med diametralt modsatte 
Khizoider^). . 
Fiicus siylralis L.-) 
Denne Art, som er almindelig ved de norske Kyster, er herma¬ 
frodit, idet Antheridier og Oogonier forekomme i de samme Ke- 
ceptakler. Naar Indholdet af et saadant anbringes i en Draabe 
Saltvand, blive Spermatozoerne frie før Æggene, og Befrugtningen 
linder derfor ofte Sted, inden Æggene have forladt deres opsvulmede 
Oogoniemembran, idet denne let gjennemtrænges af Spermatozoerne, 
og de 8 Æg spire da uden at adskilles. Spiringen gaar hurtigt 
for sig; allerede efter 24 Timers Forløb iagttages den første De¬ 
lingsvæg og Anlæg til Khizoidet. 
A. Urglaskulturer i ensidigt Lys. 
Fors. 1. 31. Juli. Befriigtn. omtrent Kl. G Em. 
Hvor Æggene laa spredt, udgik Kizoiderne som oftest, men 
dog ikke altid, fra den mindst belvste Side. 
D Det fortjener at bomærkes, at L 3 ’set synes at virke Iiæmmende paa 
, Khizoidernes Væxt. I et Tilfælde anvendtes nemlig Æg af en og 
samme Portion til to Objektglaskulturer, af hvilke den ene stilledes i 
stærkere Lys end den anden, og Kliizoiderne blev da i den sidste Kultur 
længere (efter 12 Dages Forløb Va Gang længere) end i den første; men 
Planterne vare kraftigere i den stærkest belyste Kultur ond i den anden. 
2) Denne Art er om ikke identisk, saa dog mnr beslægtet med F.j)latii- 
carjms Thur. (Etud. phyc. p. 40). Angaaende dens sj’stematiske Op¬ 
fattelse henvises til Kjellman, Xorra ishafvets algflora P. 252. 
