6G 
i Oogoniet, eller med andre Ord. om den har været arvet fra 
.Moderplanten. Naar Æggene frigjøres, er det umuligt at se, hvor¬ 
ledes de have været orienterede i Oogoniet, da de have en fuld¬ 
stændig koncentrisk Bygning, og da de under Befrugtningen tumles 
om i alle mulige Ketninger. 
For om muligt at faa en Afgjørelse paa dette Spørgsmaal an- 
stilledes i Juli—August 1885 i Haugesund i Norge nogle Forsøg med 
J^elvetia canalic ulata . 
Denne Art har i hvert Oogonium kun 2 Æg, som ikke fri- 
gjøres, men blive liggende indenfor Oogoniemembraneu, indbyrdes 
adskilte ved en Væg^). Naar Oogonierne, angaaende hvis Bygning 
henvises til de pragtfulde Tegninger hos T hu ret og Bor net-), 
anbringes i Havvand, trække de to Cellers Protoplasma sig sammen 
og antage Kugleform. Ved denue Sammentrækning (Foryngelse) 
beniærkedes ingen. Drejning af Ægget lige saa lidt som ved den 
paafølgende Befrugtning, og de enkelte Dele af Ægget maa altsaa 
have den samme Orientering med Hensyn til Oogoniet efter som 
før Befrugtningen. Hvis nu Æggenes Spiringsretning kaii be¬ 
stemmes ved en fra Moderplanten arvet Polaritet, maa dette give 
sig til Kjende, naar de spire uafhængigt af ensidigt virkende ydre 
Faktorer, og det saa meget mere, som Æggene ikke kunne antages 
at indvirke paa hinanden under Spiringen, da do ligge i nogen, 
om end ringe, Afstand fra hinanden, og da de ere adskilte ved 
e]i Membran. I ethvert Tilfælde ere Forholdene her betydeligt 
simplere, end hvor 8 langt mindre Æg ligge tæt sammen indenfor 
en fælles Membran. 
M Dette Forhold finder sin biologiske Forklaring deri, at denne Art 
knn forekommer, hvor der er Tidevande, og da altid nær ved overste 
Vandmærke, ovenfor de andre Fucaceer, saa at Planten vistnok be¬ 
buder sig længere Tid over end under Vandet. Oogoniemembraneu, 
som er meget vandrig, tjener da aabenbart til at forhindre en Ud¬ 
tørring af Æiggene under Ebbetiden. 
Pltndes phycologiqnes pi. XXH—XXIII. 
