Løvblad Xr. ... ’ 
10 j 11 
12 
10 
14 
15 
16 
17 
18 
19 ; 20 : 21 
22 
Nedcfrste Smaa- i 
blad staar ved 
(L) (!■) 
(B) 
L 
S 
L 
S 
L 
S 
(L)' S ; S 
S 
Blomsterstanden 
staar ved. j 
i 
.S L 
( 
L 
L 
S 
L 
S 
L 
S 
! 
s : s ' s 
S 
hvor S betegner den Side, der vendte mod Skjærmen. L den, der 
vendte bort fra samme. 1 de Blade, som ere betegnede (L), sad 
de nederste to Smaablade i samme Højde, men i de andre Sinaa- 
bladpar sad det nederste ved L. 
Af disse 4 Forsøg kan der naturligvis paa Grund af deres 
ringe Antal ikke uddrages fuldt paalidelige Slutninger, men de 
gjøre det dog sandsynligt, at Lyset er i Stand til at inducere 
Primskuddets Dorsiventralitet. Tyngdekraften kan vel have virket 
inducerende ved de to først omtalte Planter, men ikke ved den 
tredje, da Skuddet var lodret og dets øvre Ende endog lidt frem¬ 
adrettet mod Lyset. Derimod er det muligt, at det er Tyngde¬ 
kraften, der ved den sidst omtalte Plante har modarbejdet og tilsidst 
besejret Lysets inducerende Indvirkning. 
Den Antagelse, at det er Lyset, som har virket inducerende i 
disse Forsøg, bestyrkedes ved nogle faa Forsøg, som anstilledes 
med en anden Art af samme Slægt, nemlig 
Ervimi monantlios. 
Dorsiventraliteten giver sig hos denne Art til Ejende foruden 
ved de samme Forhold som hos foregaaende Art tillige derved, at 
Blomstersidens Axelblade ere brede og dybt fligede, medens den 
anden Sides ere smale og udelte (Fig. 20). Paa Sideskuddene er 
som sædvanligt Ventralsiden Blomsterside, og allerede i det første 
■ Blad er det mod Moderaxen vendte (gastroskope) Axelblad higet. 
Primskuddets nedre Del er ikke dorsiventral; Axelbladene ere 
her ens, alle udelte, og hverken Sideskuddene eller Bladenes nederste 
Smaablade vise nogen bestemt Orientering med Hensyn til Skuddets 
to Sider. Men efter omtrent de 10—14 første Løvblade begynde 
Axelbladene paa den ene Side af Skuddet at blive higede, og om- 
