139 
Cicer arietinuni. 
Denne Plantes Skud indtage altid en skraa Stilling, som i 
Skuddenes øvre Ende nærmer sig til den vandrette, og de frem¬ 
byde en i Øjne faldende dorsiventral Organisation, som er karak¬ 
teriseret ved de bos Papilionaceerne sædvanlige Forhold. De pri¬ 
mære Axelskud staa ved den opadvendte Side, og deres første Blad 
« 
ligesaa. Dette gjælder ogsaa Blomsterstandene, som ere rettede ud 
mod Oversiden, men som strax ovenfor deres Grund bøje sig nedad 
og tilbage mod Undersiden, saa at Blomsterne komme til at staa 
under Jet tilhørende Støtteblad. De paa Oversiden staaende Axel- 
blade ere større, mere takkede og lavere insererede end de andre. 
Bladenes nederste Smaablad sidder altid paa den mod Skuddets 
Overside vendende Side, og ofte er der paa denne Side et Smaa¬ 
blad mere end paa den anden. Sideskuddene ere altid fra først af 
typisk dorsiventrale, og vende altid Oversiden (Blomsteisiden) ind 
mod Moderaxeu ^). 
Skuddenes Dorsiventralitét giver sig, som allerede nævnt, til 
Kjende ved deres naturlige Stilling; giver man et Skud en anden 
Stilling, udfører dets øverste Del saadanne Bevægelser, at Over¬ 
siden igjen kommer til at vende opad. Over for Lyset viser Mod¬ 
sætningen mellem de to Sider sig, naar et Skud anbringes i lodret 
Stilling i ensidigt Lys. Vender Oversiden mod Lyset, bevares den 
lodrette Stilling; vender Undersiden mod Lyset, bøjer Skuddet sig 
frem imod dette. 
At Sideskuddenes Dorsiventralitét udelukkende bestemmes af 
indre Aarsager, fremgik især af et Forsøg, i hvilket et dekapiteret 
Skud blev fastbundet i lodret omvendt Stilling. Paa alle de under 
Forsøget udvoxende Skud blev Ventralsiden som sædvanlig til 
Overside. 
Primskuddets Dorsiventralitét optræder tidligt. Efter Kim¬ 
bladene følge 2 Lavblade (der som oftest i)aa deres Spids bære et 
') En fortræffelig Afbildning af denne Plante tindes i Bailions Histoire 
des plantes T. Il p. 203. 
