176 
mod Koloniens bageste Ende, altsaa som hos de tilsvarende Zooider 
af Pennatula. Jeg antager, at Uregelmæssigheden indfinder sig 
efterhaanden, og at den hidrører fra den Breddevæxt, der frem¬ 
bringer Skiven. 
Med det her anførte ophører den umiddelbare Overensstemmelse 
i det ydre mellem de to Eormer, idet de øvrige Kjønspolyper og 
Zooider anlægges i forskjellig Orden og paa forskjellige Steder af 
Axedyret; dog skal jeg endnu gjøre opmærksom paa, at de nye 
Polyper hos Penilla opstaa ventralt for de nærmest siddende ældre, 
ligesom hos Pennatula de nye Medlemmer i en Vinge opstaa ven¬ 
tralt for de ældre i samme; men at paavise, hvilke Polyper hos 
Henilla der knude udgjøre Vinger, svarende til Pennatulas, er 
næppe muligt. De to Former divergere i den øvrige Udvikling; 
hos Renilla standser Axedyret sin Længdevæxt tidlig, hvorved Po- 
lyperue trænges sammen og brede sig frem foran den terminale 
Polyp; hos Pennatula fortsættes derimod Axedyrets Længdevæxt, 
selv efter at Terminalpolypen er forsvunden som saadan; begge 
faa dernæst sine særegne Individgrupper, Eenilla sine Zooider og 
Zooidgrupper paa Polypernes Dorsalside („primary and secundary 
dorsal zooids“) og Pennatula sine Lateralzooider. 
1 den indre Bygning forekommer følgende Forhold mig at 
frembyde en særlig vigtig Overensstemmelse. 
Paa de unge Renilla-Kolonier udvikler det før omtalte Stilk- 
Septum sig videre, idet dets forreste Kand voxer fremefter (1. c. 
p. 795; Fig. 204—207) forbi Exhalent-Zooidet og forbi de nedre 
Ender af Axepolypeus dorsale Septa, som altsaa komme til gradvis 
at strække sig ned paa den ventrale Side af hin Væg, hvilket 
ender med, at Exhalent-Zooidet fuldstændig afspærres fra Axe- 
polypens Gastralhule, idet Stilk-Septums Kand tilsidst forener sig 
med den ydre Kropvæg ovenfor dette Zooid. Der er altsaa et 
Stadium (som Fig. 187), hvor Forholdene aldeles stemme med dem 
hos en ung Pennatula med 3 Vinger paa hver Side (smlgu. ovenf. 
0 ventralt d. v. s. m. H. t. Axedyret. 
