205 
hans beskrifniiig ilr uppgjord efter sedda ex. (formodligeii i Eab. 
Alg.), efter som den beror forliållanden ej omnilmnda af Hilse: 
„Zellhaut bis auf eiiie glatte Zone am Scheitel mit reilienweis 
gesteliten, oft zweispitzigen Stacheln besetzt“. Sådane taggar har 
Jag ej sett hos ifrågavarande form, men visserligen att två taggar 
någon gång hos S. inurlcatum komma att stå så nara hvarandra 
att det ser iit som en till hasen klufven tagg. Såvida derfor 
Kirchner ej sett någon annan form iin jag i Eab. Alg. n° 1826, 
kan jag endast forklara hans citerade uttryck såsom tillkommet 
genom en felaktig sliitledning. Då nilmligen Kabeiihorst i sin 
Flor. eur. alg. III, p. 209 uppfor S. silesiacum som en varietet af 
S. asperum. ^ som visserligen enligt K. har „granula“, men enligt 
Falfs Brit. Desm. p. 140 „spines in generally slightly forked“, så 
kunde K. formoda att Eab. sett att S. silesiacum verkligen ofver- 
ensstamde med S. asperum i detta afseeude. 
12. S. saxonicum Bulnh. in Eab. Krypt. Flor. v. Sachs, 
p. 190; Eab. Alg. Europ. n° 1940 c. icone. 
13. S. teliferum Ealfs. 
14. *8. hirsutum (Ehrenb.) Bréb. 
15. S. 2 Jilosum (Næg.) Arch. in Pritch. Infus. p. 739; IVittr. 
Skand. Desm. p. 17, t. 1, f. 8. Phycastrum pilosum Næg. Einz. Alg. 
р. 126, t. 8 A, f. 4. 
Semicellulæ hiijus speciei dorso sæpe paiillo truncatæ smit. 
Long. sin. aciil. 40 — 42 p, c. acul. 44 p’, lat. sin. acul. 38—40 p, 
с. acul. 44 p. 
16. S. dilatatum Ehrenb. ^ alternans (Bréb.) Eab. 
17. S. polymorplium Bréb. /9 suhgracile IVittr. Goti. 01. Sotv. 
Alg. p. 51 f. pentagona. 
En del ex. hade Hoff bestUmt till f. intermedia Wille (Ferskv. 
alg. Novaja Sem. p. 53, t. 13, f. 64), men de ofverensstamma ej 
fnllt med denna form, fastiin de narma sig den. 
18. S.hexacerum (Ehrenb.) Wittr. Goti. 01. Sotv. Alg. p. 51; 
Desmidium? hexaceros Ehrenb. Beitr. z. Erk. gr. Organ. (1834) 
p. 149 (in Abhandl. d. k. Akad. d. Wiss. Berlin 1835, p. 293); 
