218 
don cnc Ende, fortykkede og’ afrundede ved den anden (Fig. 6). 
De kunne, hvad ogsaa Kowalevsky angiver, suge sig fast til 
forskjellige Gjenstande og atter løsne sig. Entodermcelleriies Antal 
vexler betydeligt, og do individuelle Eorskjelligheder i denne Hen¬ 
seende lade sig ikke simpelthen føre tilbage til Aldersforskjellig- 
heder; saaledes fandtes der hos den meget unge pæreformode Larve 
(Eig. 4) allerede 17 Entodermceller, hos den meget ældre (Eig. 6) 
kun 16; Larven (Eig. 5), som er paa omtrent samme Stadium som 
Eig. 6, havde ikke mindre end 24 Entodermceller. 
Efterat Larverne saaledes en Tidlang have krøbet omkring, 
sætte de sig med deres ene Ende fast paa illger o. desl. (ligeledes 
satte de sig i Masser fast paa Objektglas, som jeg havde lagt ned 
i Vivarierne). Endnu efterat de have sat sig fast, beholde de en 
Tidlang deres Bevægelighed i Modsætning til de Larver, som Ko¬ 
walevsky har undersøgt. Saaledes som jeg nemlig forstaar 
Kowalevsky, miste hans Larver Bevægelsesevnen strax efter at 
have sat sig fast, idet do trække sig sammen. Denne Eorskjel 
turde muligvis bero paa en Artsforskjel (men Kowalevsky har 
som sagt ikke angivet, hvilken Art han undersøgte i Sebastopol). 
Som sagt, mine Larver beholde endnu en Tidlang efter at have sat 
sig fast deres Bevægelighed: de krumme og bøje sig, idet de 
strække den frie Ende ud og trække den tilbage igjen. Derved kan 
Bøjeligheden af Entodermcellernes Vægge meget smukt iagttages: 
strækkes den frie Ende ud, saa blive Entodermcellernes Vægge 
bøjede konvext henimod den; trækkes don tilbage, blive de konvexo 
henimod doii fastsiddende Ende. Saavel de fastsiddende som de 
frit omkring krybende Li^cmiar/a-Larvers Bevægelser foregaa alle 
yderst langsomt. 
Videre end til dette Stadium lykkedes det mig ikke at op¬ 
drætte Larverne: do begyndte at dø i Glassene. Eorskjelligo Eor- 
søg paa at faa dem videre udviklede mislykkedes: engang hængte 
jeg en Kurv, tilbundot mod Lærred og fuld af Litcernarm-Larver 
paa Alger og Objektglas, ud i Stranden; en anden Gang fyldte jeg 
nogle voxne, kjønsinodne Luctrnarwr i Kurven, men alt forgjævos. 
