229 
hvilket vi for øvrigt paa en Maade have et Sidestykke hos Azolla 
om Forf. holder det for en Ejendommelighed, der tilhører alle 
Paepalanthus-XxiQxnQ’, i den Henseende kan jeg oplyse, hvad der 
ogsaa vil fremgaa af efterfølgende specielle Del, at den kun findes hos 
nogle (jP. elongatus, rainosus og polycmthus anføres af v. Tieghem selv). 
Hermed er Listen over de mig bekendte Arbejder, hvori Erio- 
caulaceer ere omtalte i anatomisk Henseende, til Ende. Man vil 
ikke finde den lang, og man vil bemærke, at det kun er faa Punkter, 
om hvilke man faar Oplysning. Det kunde derfor være interessant 
at faa en mere sammenhængende Fremstilling. En saadan er altsaa 
for Vegetationsorganernes Vedkommende forsøgt i det følgende. 
Jeg skal dog forudskikke nogle Bemærkninger om de alminde¬ 
ligere Kesultater, hvortil mine Undersøgelser have ført. 
Angaaende Præparationsmethoderne har jeg intet særligt at 
anføre. Jeg har anvendt de sædvanlig brugte Keagenser; særlig 
hyppig ere Cellehinderne prøvede paa Cellulose, Korkstof og Vanillin, 
ved hvilke Lejligheder Klorzinkjod, koncentreret Svovlsyre, kogende 
Kalihydrat og Floroglucin ere komne til Anvendelse. Hansteins og 
Nolls Vævklaringsmaader ere benyttede, og Forholdet overfor Anilin¬ 
farver, særlig Jodgront og Safranin, har ofte været Genstand for 
Undersøgelse. Jeg har imidlertid ikke fundet Anledning til overalt 
at opføre Keaktionerne, da dette har forekommet mig overflødigt; 
jeg nojes derfor med her at anføre, at den mikrokemiske Under¬ 
søgelse, hvis Kesultater kun i afvigende el. særlig interessante Til¬ 
fælde ere meddelte, selvfølgelig gennemgaaende er bragt i Anvend¬ 
else. 
I. Hudvævet. 
Samtlige undersøgte Eriocaulaceer have udmærket sig ved en 
tydelig udpræget, aldrig tangentialdelt Overhud, som imidlertid paa 
forskellige Grundorganer er forskellig bygget. Paa Khizomerne er 
O Cfr. V. Tieghem: Traité de Bot., 1884, pag. 225 (fig. 62). 
