230 
den, som rimeligt er, meget simpel og tyndvægget; ofte er den paa 
Grund af Bladenes særdeles tætte Stilling reduceret til et Minimum. 
Dens korte Celler have Cellulosevægge med en tynd Kutikula, og det 
er paa Ehizomerne almindeligt, at næsten hver eneste Celle voxer ud 
til et meget langt, glat, flercellet Haar hestaaende af langstrakt cylin¬ 
driske Celler og to meget korte, i Eegelen meget tykvæggede Basal¬ 
celler. Det er disse saa talrige Haar, Familien skylder sit Navn, og 
vi finde dem f. Ex. hos Psilocephalus nitens, Platycaulon, Pupaepa- 
lanthus Warmingianus, Lophophijllmn Itatiaiae 0. m. a. Paa overjord¬ 
iske Skud eller Stængler er Haardannelsen tilsyneladende mere tilbage¬ 
trængt, men det kommer væsenlig deraf, at Haarene ved Stængel¬ 
leddenes Strækning oftest falde af, saa at kun deres nederste Grund¬ 
celler blive tilbage. Med Organets storre Udvikling følger her da 
en Tiltagen i Længde af Overhudscellerne, som paa Tværsnit ikke 
udmærke sig ved nogen særlig Storrelse. Dette ses f. Ex. hos 
Eupaep. Schraderi, Tonina fluviatilis, Actinocephalus polyanthus. 
Paa Kurvskafterne pleje de endog at være temmelig smaa, men 
meget tykvæggede, og her spille de utvivlsomt en mekanisk Eolle 
i det mindste i Forbindelse med andre Vævsystemer; Trichocalyx, 
Eupaep. tortilis, Eupaep. Freyreissii 0. m. a., særlig med tynde, 
faa-ribbede Kurvskafter udstyrede Arter kunne exempelvis nævnes. 
En ganske særlig Udvikling, hvad Storreisen angaar, have 
Bladenes Overhudsceller, der findes her dog næsten altid 
den Forskel, at Oversidens ere de storste; meget ofte udgores Blad¬ 
pladens halve Volumen eller mere alene af Overhud, især paa 
mere tyndbladede Former, f. Ex. Eupaep. Schraderi-, denne stærke 
Overhudsudvikling paa Bladene er en Ejendommelighed for Familien 
(jeg har altid fundet en slig Storrelse ogsaa paa de mange Herbarie- 
exemplarer, jeg har undersøgt i denne Eetning). Sete fra Fladen 
ere Cellerne éns, enten sexkantede eller rektangulære, ofte af be¬ 
tydelig Længde. Længdevæggene ere ikke bølgede (kun Eupaep. 
minutulus danner en Undtagelse), og Endevæggene hælde i Eegelen 
noget fremefter, undertiden (f. Ex. hos Actinocephalus) endog meget 
stærkt, saa at Cellerne paa Tværsnit hist og her synes tangential- 
