240 
mere eller mindre regelmæssigt Armparenkjm [X, 5], hvis Arme næsten 
altid ere udviklede i Bladets Tværretning og saaledes ikke ses paa 
Længdesnit [f. Ex. Actinocepli. polyantlius]] kun hos Psilocephalus 
nitens har jeg fundet „spanske Yægge“ i Svampeparenkymet. As¬ 
similationsvævets yderste (i Bladene særlig det øverste) Cellelag 
danne de saakaldte Palissader, og disse ses paa Længdesnit af Bladet 
ofte forbundne ved en midtstillet, meget snæver og kort Arm [XII, I; as] ; 
Luftspalterne imellem Palissaderne strække sig altsaa særlig paa tværs 
gennem Bladet [f. Ex. Actinocepli. polyanthus, Carplioceph. caulescens ]; 
jeg har ofte fundet Palissaderne hældende fremefter {^Eupaep. 
Warmingianus, Psilocephalus nitens]^). Håbe r landt “) har i sit 
nedenfor citerede, smukke Arbejde, som bekendt, søgt at bestemme 
Aarsagen til Assimilationsvævets Cellearrangement ved Teorien om 
„Stofbortledningen ad den kortest mulige Vej“; dette ledende Prin¬ 
cipø) skulde da hos forskellige Planter være mere eller mindre fuld¬ 
komment udført; Højdepunktet naas i hans 10de Type [jp/cws], men 
hvad selve Cellesammenslutningen angaar, naas dette allerede i Ode 
Type, hvortil overmaade mange énkimbladede Planter henhøre; det 
er især Bladnervaturen, som betinger Forskellen mellem de to nævnte 
Typer; Eriocaulaceerne maa da, hvad Bladene angaar, komme til 
at høre til den niende Haberlandtske Type, da de ere parallelnervede. 
Hos visse Arter, f. Ex. Eupaep.plantagineus [VII, 2], SchencMi [YIII, 4], 
Warmingianus, Psilocephalus nitens [overalt i Bladene] ses det med 
al ønskelig Tydelighed, at Palissaderne [paa Længdesnit] gruppevis 
samle sig paa de underneden liggende, omvendt-kegleformede eller 
tragtdannede, af store, luftfyldte Mellemrum adskilte Celler, der da 
0 Alb. Nilsson, 1. c., afbilder lign. fra Stængelen dS. Pleocliaris palu- 
stris [Tab. H, fig. 21]. 
2) Vergi. Anatomie des assimil. Gewebesystems d. Pfl. [Pringsh. Jahrb. 
Bd. 13, 1882]. 
’) For Kortheds Skyld foreslaar jeg Betegnelsen „brachyodisk“ om en 
slig Celleordning; man kan da tale om ,,amfibrachyodisk“ og 
„dibrachyodisk“, eftersom Ledningen gennem et saaledes ordnet 
Væv skal foregaa forholdsvis rundt omkring fra [f. Ex. i mangen Frø¬ 
hvide indtil Kimen] eller kun fra to Sider [flere Blades Assimilations- 
parenkym i Forhold til Nerverne]. 
