242 
kommer ganske vist heller ikke til at paavirke Bjgningsforholdeiie. 
Imidlertid forekommer det mig noget misligt i den Grad som H. 
at drage Slutninger fra Organernes Bygning til deres Funktion, og 
jeg ser, at jeg ikke staar ene med denne Mening; Schimper^) 
siger nemlig: „Yerkehrt scheint mir aber die Methode, deren sich 
die biologischen Anatomen bedienen; aus histologischen Eigenthilm- 
lichkeiten pbysiologische Schltisse direct zielien zu wollen, wird nie 
zu irgendwie exacten Kesultaten fuliren, und ist, da wo tbatsåchlicb 
experimentelle Priifung moglicb ist, — wie z. B. bei der Ableitung 
der Kohlehydrate, — durchaus unzulassig.“ 
I Kurvskafterne hos Eriocauloji helichrysoides er det mellem 
Stereombjælkerne anbragte Assimilationsvæv meget elegant ordnet; 
paa Længdesnit ses Palissaderne under Overhuden tilsyneladende i 
brachyodisk Tilslutning til de underneden værende Celler, disse paa 
samme Maade til dem derunder o. s. v. indtil Midten af Vævet; 
men herfra sprede Cellerne sig igen paa samme Maade, indtil de 
naa Skeden udenom Centralcylinderen [XII, 4], Der er ikke Tvivl 
om, at dette „Assimilationsvæv“ er stofproducerende; lige saa vel som 
i Bladene kunde det brachyodiske Princip være paa sin Plads her, 
men Forholdet er aabenbart et ganske andet. Jeg kan kun fra et 
mekanisk Synspunkt forklare mig Vævbygningen, idet denne er 
„bojningsfast“; Hensynet til Stofledningen kan ikke have spillet 
nogen Eolle. Paa samme Maade tror jeg, at man maa tage dette 
Moment med til Forklaring af det „brachyodiske“ Princip i Bladenes 
Assimilationsvævs Sammenfojning, i det mindste paa mange Steder. 
Inden jeg forlader det bladgrontholdige Væv, skal jeg angaaende 
Celleindholdet blot anføre, at dette bestaar af vægstiliet, fint- 
kornet Protoplasma med Klorofylkorn. Hvert af disse danner i Eegelen 
ét kugleformet Stivelsekorn; kun hos Eupaep. tortilis har jeg 
fundet flere saadanne aflange i hvert. I Eegelen Ander man i 
hver eneste Celle én eller to overmaade smaa, stavformede eller 
1. c. pag. 153, Anm. 
