247 
ret almindeligt Fænomen, at Bladsporstrængene umiddelbart før deres 
Indtræden i Bladfodeu gaffeldele sig. 
I Bladene løbe Nerverne parallelt fra Foden til umiddelbart 
under Spidsen, hvor de boje sammen; herude træde deres Leptom- 
masser da i Mægtighed tilbage for Trakeiderue, og disse indtage 
her ofte en betydelig Plads især i saadanne Blade, som have en 
næsten trind Spids Platycauloii]. Yi vide fra Grbnlunds 
Undersøgelser^), at Anastomoser mellem Længdenerverne i de En- 
kimbladedes Blade er en almindelig Pegel, fra hvilken der hos den 
nævnte Forf. endog ikke anføres nogensomhelst Undtagelse. Det 
har derfor sin Interesse at se, at vi netop her hos Eriocaulaceerne 
have en saadan; Nerverne staa ikke i Forbindelse indbvrdes. I 
«/ 
Kegelen er ingen af dem udpræget som Midtribbe; hos Eriocaula- 
ceer med smalle Blade kan en saadan dog træde frem \Psiloce- 
pJialus nitens, Eupaep. FreyreAssir\. 
Angaaende Pøddernes Ledningsvæv kan bemærkes, at der ikke 
heri viser sig nogen væsenlig Afvigelse fra den Bygning, der er 
saa typisk for de ffeste Planters Eødder, undtagen paa et enkelt 
Punkt. Der er nemlig den (ogsaa af v. Tieghem opdagede) Ejen¬ 
dommelighed, at Karrene enten overalt [^Tonincr, Carphocephalus 
caulescens, Eupaep. tortiUs (XI, 6)] eller kun paa nogle af Central¬ 
cylinderens „Straaler“ [Eriocaul. helichrysoides, Eupaep. Schraderi] 
gennembryde Perikambiet og støde direkte op til Endodermis; dog 
ffndes ogsaa de Tilfælde [Eupaep. Schenckii (XI, 4)], hvor de alle 
holde sig indenfor Perikambiet. 
VI. Væxtpunktet. 
■ Stammens Yæxtpunkt er undersøgt hos nogle faa Arter 
og har overalt vist sig éns bygget. Det er lavt, næsten ffadt og af 
ringe Udstrækning [Yll, 1]. Indenfor et tydeligt Dermatogen findes 
et Par Periblemkapper, men Pleromet er uregelmæssigt. Anti- og 
C Botanisk Tidsskrift, 1. Bd., 1866, pag, 167. 
