248 
Perikliner af betydeligere Længder træde saaledes ikke frem; om 
„Topcelle“ er lier ikke Tale. For øvrigt skal jeg henvise til den 
specielle Del, hvori Beskrivelsen findes. De unge Blade voxe hurtig; 
i deres Axler dannes meget snart en stor Masse Haar; de oven¬ 
omtalte „Eriocaulacéhaar“, som enten {Eupaep. tortilis, Carphoce- 
phalus caulescens) senere i al Fald for storste Delen falde af, eller 
{Lophophyllmn Itatiaiae, Eupaep. Warmingianus, Eriocaulon helichry- 
soides 0 . m. a. med JRhizom) vedblive at sidde mellem de tæt sammen¬ 
trængte Blade. 
Bodens V æ x t p u n k t er ikke undersøgt i histologisk Hen¬ 
seende; der dannes en Eodhætte, men den er meget ubetydelig, og 
dens Cellers Vægge boldne i Vand ud til en rigelig Slim [XI, 7; c, s]. 
Skont Mangel paa passende Materiale har hindret mig i at 
undersøge Eøddernes Dannelse, har jeg dog ved tilfældige Iagt¬ 
tagelser hist og her kunnet sé, at Ehizomernes Eødder opstaa lige 
indenfor Endodermis, hvilket selvfølgelig ogsaa er Tilfældet med 
Eøddernes Sidegrene. 
Alle Arters Kurvskafter besidde et interkalært Væxtpunkt 
ved deres Grund; her holder Vævet sig længe ungdommeligt, be¬ 
skyttet af det skedeformede Forblad; vi have her et f. Ex. til 
„Kurv“skafterne hos Armeria svarende Forhold, kun at Væxt- 
punktet hos sidstnævnte er anbragt i Skaftets øverste Ende. 
Efter saaledes at have givet en Oversigt over de vigtigste 
anatomiske Træk af denne Plantefamilies Bygning, saa vidt de af 
mig undersøgte Arter, der række over et ikke ubetydeligt Stykke 
af Familien, have tilladt, skulle vi anstille nogle Sammenligninger 
med andre Familier, for saa vidt saadant er muligt. 
Eriocaulaceernes Slægtskab søges i nogle af de nyeste syste¬ 
matiske Bearbejdelser [Kornicke, Hier ony mus og Eichler, 
hvortil ogsaa Warming slutter sig] blandt Eestionaceer [imellem 
hvilke Eobert Hi’own havde anbragt Eriocauloyi, der endnu tid¬ 
ligere af A. L. de Jussieu var henført til Cyperoideerne\, Cen- 
trolepidaceer [hvormed Eriocaulon og Tonina samt Eestionaceerne 
