259 
deligt at finde Stereorastrænge i Barken, oftest tæt ude under Over¬ 
huden ; men hos Eriocaulaceerne findes saadanne ikke, hverken i 
Bhizomerne eller den overjordiske Stængel [naturligvis bortset fra 
Kurvskafterne]. 
Sammenligne vi Eriocaulaceernes Kurv skafter med de til¬ 
svarende Blomsterstandskafter hos Cyperaceerné, for saa vidt de faa 
foreliggende Undersøgelser angaaende disse sidste tillade os det, 
finde vi snarere Forskelligheder end egenlig væsenlige Ligheder 
imellem dem. Jeg skal her især holde mig til de Besultater, der 
kunne udledes af Hejbergs^), Duval-Jouves^), Schwende- 
ners^), Alb. Nilssons^) og HaberlandtsArbejder. Det 
mekaniske Væv, som hos alle de af mig undersøgte Eriocaulaceer 
optræder paa samme Maade (i al Fald med yderst faa Undtagelser), 
er hos Cyperaceerne ordnet paa saa forskellig Yis, at der hos 
Schwendener deraf udledes endog flere forskellige Typer; og 
til ingen af dem slutte Eriocaulaceernes Kurvskafter sig med fuld 
Nojagtighed. Selve de mekaniske Elementer ere hos Cyperaceerne 
af en anden Art end hos Eriocaulaceerne; vi finde hos disse sidste 
aldrig ægte Sejbast, men et aabenbart af Kollenkym afledet Stereom, 
og de hos hine saa ofte forekommende, smaa Baststrænge, der ud¬ 
vikles i Overhuden®), synes efter al Sandsynlighed ikke at findes 
hos disse. Ogsaa Assimilationsvævet er anderledes bygget hos Erio¬ 
caulaceerne, idet det brachyodiske Princip, som vel ogsaa gor sig 
gældende paa karakteristisk Maade hos flere Cyperaceer [sé f. Ex. 
Duval-Jouves smukke Figurer], hos vor Familie derimod er 
0 Botan. Tidsskr., 1. c. [Tab. II; figg. 19, 20 og 21]. 
*) Les Cyperus de Fraiice; 1. c. [Tab. XXI, figg. 1—9]. 
3) Mechanisches Princip; paa mange Steder. 
* O Studier ofver Stammen såsom assim. Organ. [1. c., paa flere Steder; 
cfr. Tab. I, figg. 7, 8; Tab. II. 12, 13, 14, 20, 21]. 
*) Entwickelungsgeschichte des mech. Gewebesystems. 1879. 
®) Ogsaa dette Forhold er, skont maaské ubevidst, allerede set af Hej- 
berg [1. c. pag. 211, og Tab. II, fig. 19]. Om Eleocliaris skriver han; 
„Bastbundterne have et charakteristisk, femkantet-kileformet Tværsnit 
og danne en tætsluttet Kreds, der ved første Ojekast synes at høre 
med til Overhuden“. 
17 * 
