278 
Kammervægges Sammenskrumpen, der atter er en Følge af, at 
Cellerne, som uden Mellemrum slutte til hverandre, tommes og falde 
sammen. De horizontalt eller (i Regelen) noget skraat stillede Dia- 
fragmer [X, 1] falde derimod ikke sammen; de ere sammensatte af 
horizontalt stillede, flade, stjærneformede, hladgrontholdige, temmelig 
tykvæggede Celler, hvis Vægge bestaa af ren Cellulose, og paa de fri 
Flader beklædes med et yderst tyndt, kutikulariseret Yderlag; disse 
Diafragmer, som med korte, op- og nedad divergerende Arme sætte 
sig fast paa Inderbarkens yderste Celler og udadtil støde op til 
det forkorkede, subepidermale Cellelag, ere Aarsagen til den torrede 
Rods tværstribede Ydre. I det nys nævnte Epidermoidallag ere 
alle Celler omtrent lige lange; paa Tværsnittet ses dets radiale 
Cellevægge at alternere med Overhudens. Dennes tyndvæggede, 
temmelig store Celler ere sete fra Fladen langstrakt rektangulære 
eller sexkantede; Rodhaar har jeg ikke fundet paa mit Materiale. 
ActinocepJialus polyanthus Kth. 
En anden Væxtform indenfor Eriocaulaceernes Familie er Acti- 
nocephalus, ligesom Platycaulon m. fl. en Underslægt af Pa&palanthus, 
og, som det synes, en meget naturlig Afdeling. Flere Arter af 
denne for Camposegnene saa karakteristiske Eriocaulacé ere henad 
Mandshojde, have forholdsvis rig og ejendommelig Forgrening og en 
halv træagtig, meget solid Stamme; denne skal i Følge Martius’s 
Iagttagelser-) paa selve Voxestedet endog voxe i Tykkelse ligesom 
Palmernes [et Punkt, som mit Materiale desto værre ikke har til¬ 
ladt mig at undersøge nærmere], og den Rigdom af Blomster, som 
frembringes, overgaar alle andre Eriocaulaceers og er i og for sig 
overordenlig. 
Medens mange Eriocaulaceer voxe ved Vand eller paa fugtig 
Jord, staa Actinocephalus-Axi^YTiQ paa tor Grund, udsatte for Solens 
G Griesebach: Vegetation d. Erde, 2te Aiifl., II, pag. 385. 
Martins; Eriocauleae; [1. c., pag. 20]. 
