292 
I de særdeles tynde Siderødder [XI, 1], hvis Bygning naturligvis 
er meget simpel, findes indenfor en storcellet Overhud med enkeltstil¬ 
lede Rodhaar et meget regelmæssigt, men faacellet Barkvæv, hvis 
Celler ere strængt ordnede i radiale Bader, hvori den yderste er meget 
stor, medens de inderste (to eller tre i hver Bække) ere forholdsvis 
smaa; Skedens smaa Celler have de Caspary’ske Pletter paa Badial- 
væggene, Perikambiet er tydeligt, bestaar ligeledes kun af faa 
Celler, og Centralcylinderen er tillige ofte kun repræsenteret af ét 
Kar samt to tyndvæggede, ikke forvedede Celler, formodenlig Leptom- 
elementer. 
/ 
Platycaulo7i consangiiineum Kcke. 
Visse Arter af denne hojst karakteristiske Eriocaulacé-Underslægt 
have trods al Forskellighed nogen habituel Lighed med de storre 
Eriocaulo7iMiQT det korte, ofte knoldagtige Bhizom og de meget 
tætsiddende, bredt-linieformede Blade minde om hine, medens de 
ejendommelige Blomsterstande og disses flade, ligesom fascierede 
Skafter, ikke at tale om Plantens mere læderagtige Beskaffenhed og 
i levende Tilstand sikkerlig forskellige Farve vise os en anden Type. 
Til min Disposition har staaet et velbevaret Exemplar, samlet 
af Glaziou og opbevaret i Spiritus; jeg har bestemt det 
til at være nærmest beslægtet med PI. consanguineum , om ikke 
selve denne Art; Formerne af denne Gruppe ere lidt vanskelige at 
holde ude fra hinanden; det sandsynligste turde være, at det 
Exemplar, som har foreligget mig, er en Varietet af den nævnte 
Art; en saa nojagtig Bestemmelse, som jo næppe engang kan fore¬ 
tages med Sikkerhed paa ét eneste Expl., især i denne Plantegruppe, 
har imidlertid her i dette Tilfælde næppe væsenlig Betydning. 
Rhizomet 
er kort, noget krummet, tykt og tæt besat med Blade, Bladrester 
og Bødder. Ligesom hos Eriocaulon skælne vi mellem en Overhud, 
en Bark og en Centralcylinder. 
Overhudscellerne ere kubiske, temmelig smaa; næsten hver 
