295 
sine Steder], som dog ikke synes at falde i Fortsættelsen af Iladrom- 
leddenes, bestaar dels af Sirør, som ere temmelig korte, og paa 
hvilke jeg ikke har kunnet iagttage tydelige, gennemhullede Si¬ 
plader, dels af Annexceller. Leptomelementerne ere meget plasma¬ 
rige og have de ejendommelige, spoleformede Cellekærner. 
kiirvskaftet. 
Hos riatycaulon er Blomsterstandens Skaft særlig mærkværdigt. 
Det er som bekendt karakteristisk for denne Underslægt af Paepa- 
lanthus, at dens Kurve ere sammensatte, og hos den Sektion af 
Underslægten, hvortil den foreliggende Art hører, ere Smaakurveiie 
siddende; Skaftet, som bærer hele den sammensatte Blomsterstand, 
er (mere el. mindre) tladt og har hos visse Arter oventil en paa¬ 
faldende Lighed med en Fasciationsdannelse. Det kan tydes paa 
to Maader; enten er Skaftet en enkelt Axe, som oventil forgrener 
sig, eller det er en Sammenvoxning af de enkelte Kurves Skafter; 
for den første Antagelse kunde bl. a. den Omstændighed tale, at 
der ved Basis kun findes ét Forblad, uddannet ganske som f. Ex. 
hos Eriocaulon, hvor Skafterne utvivlsomt ere enkelte Organer; 
for den anden Anskuelse taler dels den ofte saa paafaldende Hade 
Skikkelse, dels Mangelen af Støtteblade ved Grunden af Smaakurv- 
enes Grene. Begge Anskuelser have havt deres Forfægtere; Hiero- 
nymus^) holder paa den sidste Antagelse; ogsaa Kornicke-), 
hvem vi skylde en udmærket Monografi af hele Familien, er af 
denne Mening. Imellem de to nævnte Forfattere er der dog den 
Forskel, at hin antager hele Blomsterstanden for et Sympodium, 
hvis konsekutive Axestykker ere sammensmeltede, medens denne 
tænker sig Skaftet dannet af en Kække aksessoriske, kollaterale 
Skud, hvorhos han henviser til Paepalanthus polygonus , hvor der 
træSes flere, indbyrdes fri Blomsterskafter i Bladaxlerne. Eichler 
har i sine „Bluthendiagramnie“ optaget denne Anskuelse, men 
henviser [1. c.. I, pag. 136] i øvrigt ogsaa til Hieronymus’s 
O Cfr. Engler & Prantl: Nat. Pflanzenfam., II Th., 4 Abth., pag. 22. 
Cfr. Martiiis’s Flora Brasiliensis, vol. III, pars I, pag. 281. 
