formede Blade, hvoraf de underste ere tilbagekrummede; de udgaa 
fra et kort, lodret Ehizom og have en usædvanlig Stivhed. Dens 
firefurede, lange Skafter bære Kurve af Middelstorrelse, omtr. som 
hos Eupaep. Oerstedianus, og dens Eødder ere brune, tynde Jord¬ 
rødder uden særegne Ejendommeligheder. Forbeholdende mig denne 
utvivlsomt nye Arts Beskrivelse vil jeg her blot benævne den 
Kupaep. Schenckii. 
Ithizoinct 
er paa den ringe Overflade, som findes mellem de meget tæt¬ 
stillede Blade, beklædt med de sædvanlige, lange, skøre EV/o- 
caidacé-UdiSiY. Det er saa kort, at det næsten lader sig sam¬ 
menligne med en Løgkage. Indenfor en Overhud af tyndvæggede, 
i Tværsnit omtrent isodiametriske Celler findes en temmelig mægtig 
Bark, hvis Elementer ere i’adialt strakte og forsynede med ret tykke, 
grovt porede Vægge samt et fint kornet Plasma med kugleformede, 
usammensatte Stivelsekorn. Grænsen mellem Barken og den af 
denne omsluttede Centralcylinder udgores af en meget stærkt skiero¬ 
tisk, mørkebrun C-Skede, dannet af et enkelt, sammenhængende Celle¬ 
lag med grenede Porekanaler i de stærkt fortykkede Side- og Inder- 
vægge. En temmelig storcellet. paa mange Steder endog flere Gange 
tangentialdelt Pericykel udgor Centralcylinderens yderste Lag, inden¬ 
for hvilket de talrige, i uregelmæssige Bugter slyngede Karstrænge 
befinde sig. De smelte hyppig sammen til storre Mestompartier, 
hvis Grundmasse udgores af meget vide, kortleddede Xætkar, som 
omslutte mere eller mindre regelmæssige Grupper (Strænge) af Leptom; 
først længere inde imod Khizomets som en Marv udviklede axile 
Væv findes enkelte, adskilte Karstrænge [dog kunne paa flere Steder 
saadanne ogsaa træffes i Periferien], der da som hos de fleste andre 
Eriocaulaceer ses at være perixylematiske. De snævrere Kar nærmest 
udenom det paa Tværsnit yderst fintmaskede Leptom ere Ping- og 
Skruekar. Marvens Celler ere ligesom Barkens, kun ere de mere 
isodiametriske. 
kurvskaftet 
er firekantet med meget lave Furer. I Hovedsagen er det bygget 
