332 
Nætkar (eller Stigekar) [^] adskilte ved et meget smaamasket, 
plasmaholdigt „tissu conjonctif“. 
Denne Arts Eødder ere altsaa ikke i nogen væsenlig Grad af¬ 
vigende fra andre Eriocaiilaceers; Hadromstraalernes Ophør indenfor 
Perikambiet kan jo i denne Familie være værd at bemærke, og Farve¬ 
forskellen mellem Skedens og de andre tykvæggede Indrebarkcellers 
Vægge er ligeledes ret ejendommelig; dog antyder denne Forskel 
ikke nogen stor kemisk Differens mellem Cellehinderne, ti de reagere 
ganske éns med de forskellige, almindelig anvendte Kemikalier. 
JEuxJCtepalanthus ScJirade7*i Kcke. 
Denne smukke Friocaulacé, som ogsaa hører til de mindre, 
men derfor ikke mindre ejendommelige Arter, særlig udmærket ved 
sin ikke ubetydelige ydre Lighed med Philodice Hoffmanseggii, er 
i to Fxemplarer sendt mig i Spiritus af Dr. Schenck. Jeg skal 
kortelig omtale dens interessanteste histologiske og anatomiske 
Forhold. 
Stængelen 
er overjordisk, paa 'mine Fxpl. ugrenet og 3 å 4 Tommer lang. 
Den er kantet, temmelig tæt besat med korte Haar og har 
tydelige Led. Paa de ældre iagttages yderst en temmelig stor- 
cellet, tyndvægget Overhud, fra hvilken der udgaar trecellede 
Børstehaar; de have to Grundceller, hvoraf den nederste er stærkt, 
blæreformet opsvulmet, medens Fndecellen er tæt besat med Kuti- 
kularknuder. De yderste af den temmelig lidet udviklede Barks 
parenkymatiske, tyndvæggede Cellelag ere sammenfaldne, dog saa- 
ledes, at de danne et sammenhængende Lag uden Luftrum. Skeden, 
en af brune, forvedede Celler dannet O-Skede, er noget uregel¬ 
mæssig; dens langstrakte Celler have særdeles skraat stillede Ende¬ 
vægge. Indenfor den befinder der sig en ret tydelig Pericykel, 
hvis Celler for øvrigt aldeles ikke ere lige store og regelmæssige. 
Indenfor dette Centralcylinderens yderste Cellelag findes et Kar- 
