chyodisk Ordning. Jeg har ikke fundet Kiystaller i Bladkødets 
Celler, og i disses Indhold vare Bladgrontmasserne paa mit Mate¬ 
riale sammenflydte til stærkt lyshrydende Masser af uregelmæssig 
Form. 
Ejendommelighederne ved disse tynde Blade ligge altsaa især 
i Mangelen af egenlig mekanisk Væv, i den hyppige Forekomst 
af Tvillingspalteaahninger samt i den forholdsvis stærke Udvikling 
af Overhuden. 
Roden. 
Rødderne danne et af grenede, meget tynde, ofte haarfine 
Trævler sammensat Rodsystem, som udgaar fra Stængelens nederste 
Ende og aldrig opnaar nogen betydeligere Udvikling, idet de 
enkelte Rodgrene i Regelen kun ere centimeterlange. Den histo¬ 
logiske Sammensætning af én af de tykkere Rødder er meget 
simpel. Indenfor en tyndvægget Overhud med enkeltstillede 
Rodhaar følger en Yderbark bestaaende af ét eneste Lag meget vide, 
ret regelmæssige, tyndvæggede Celler; derpaa kommer en Inderbark, 
ligeledes som oftest kun dannet af ét Cellelag, hvis Vægge, især 
de radiale, ere kendelig fortykkede; herpaa afsluttes den saaledes 
usædvanlig lidet udviklede Bark af en Russow’sk O-Skede, og i den 
polyarke Centralcylinder, hvis Axe optages af ét eller to, meget 
vide Nætkar, er der intet andet interessant, end at kun hver- 
anden af Hadromstraalerne gennembryder Perikambiet. 
Eiipaepalanthus tortilis Kcke. 
Eupaepalanthus tortilis, under hvilket Navn nogle tidligere 
som selvstændige Arter adskilte Former ere samlede, er ligesom 
Carpliocephalus caulescens en temmelig variabel Plante, om man 
end ikke kan nægte, at Formerne have et storre Fællespræg end 
sidst nævnte Arts; det er især i Retning af Storrelse og Blad¬ 
rigdom , at Forskellighederne træde frem, ti medens nogle Former 
ere henimod fodlange (Kurvskafterne indbefattede), ere andre at 
