337 
anso for næsten de mindste og spædeste Eriocaulaceer, som findes 
(en endnu spædere Form vil senere komme paa Tale). Saa store 
Variationer have nu ikke været at iagttage paa mit Materiale, som 
baade er samlet af Glaziou og Dr. Schenck; men de to Former, 
som derunder findes, hvoraf den ene er den i sit Ydre ret karakter¬ 
istiske tidligere Art Paep. nigro-niveus, ere i anatomisk Henseende 
aldeles éns. Begge have korte, temmelig tætbladede, overjordiske 
Stængler, hvis Bladstilling er ^/is. 
Stængelen. 
Den udvoxiie Stængels anatomiske Forhold minde i alle Hoved¬ 
punkter saa meget om Eupaep. Schraderi, at jeg blot i faa Ord 
skal pege paa Forskellighederne. 
I Barken findes ikke noget Bælte af sammenfaldne Celler; 
Endodermen træder paa Grund af sine Cellers stærkere Fortykkelser 
[O-Skede] skarpere frem, og enkelte af disse Celler ere tangential- 
delte. Indenfor Skeden og Pericyklen findes Mestommasser af for¬ 
skellig Storrelse, der minde stærkt om dem hos Fjapaep. Schraderi, 
men have de storste Kar mere radialstrakte og paa sine Steder 
ordnede i mere eller mindre regelmæssige Tangentialrækker, lige¬ 
som ogsaa Leptomgrupperne forholdsvis ere flere og mindre; indadtil 
forekomme dog ret ofte smaa, mere isolerede Karstræuge, der snart 
ere tydelig kollaterale, snart perixylematiske, snart Overgangsformer. 
Udviklingshistorien af disse Ceiitralcylinderens Mestommasser 
har imidlertid vist mig, at vi her have et Forhold for os, som ikke 
er homologt med det, vi fandt hos Eupaep. Schraderi. I yngre 
Stængelled [VI, 3], hvori Endodermen [e\ endnu optræder med tvær¬ 
bølgede Radialvægge, vil man nemlig, efter at de mest periferisk 
liggende Karstræuge ere anlagte, finde, at der udenfor deres Leptom 
(de begynde med atvære kollaterale) i det der værende, plasmarige 
Cellevæv, som vel maa betegnes som Pericykelvæv, udpræges dels 
Kar [s], dels (smaamasket) Leptomvæv [/], og det endog paa et saa 
sent Tidspunkt, at Primærkarrene [p] allerede ere tykvæggede og 
give stærk Vanillin-Keaktion. Man ser saaledes, at vi her have en 
22 
Vidensk. Meddel, fra den naturh. Foren. 1888. 
